Справа 729/483/26
2-а/729/4/26 

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 травня 2026 р.  Бобровицький районний суд Чернігівської області в складі:
судді Демченко Л.М.,
за участю секретаря Роєнко А.П.,
розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Чернігівській області про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення ,-
У С Т А Н О В И В:
Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача, в якому просить суд скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ББА №557811 від 24.03.2026 про накладення на нього адміністративного стягнення в сумі 340 грн. 00 коп. за вчинення адміністративного правопорушення передбаченого ч.3 ст.121 КУпАП. Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що 24.03.2026 під час керування службовим автомобілем «RENAULT DUSTER» його було зупинено працівником поліції, після чого відносно нього винесено постанову про притягнення до адміністративної відповідальності за ч.3 ст.121 КУпАП у вигляді штрафу в розмірі 340 грн. Вважає вказану постанову незаконною та необґрунтованою, оскільки матеріали справи не містять належних та допустимих доказів того, що транспортний засіб, яким він керував, підлягає обов`язковому технічному контролю та своєчасно його не пройшов. Відповідачем не доведено наявність у його діях складу адміністративного правопорушення, а всі сумніви щодо доведеності вини особи відповідно до принципу презумпції невинуватості повинні тлумачитися на її користь. У зв`язку з цим просить скасувати постанову та закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення, а також стягнути судові витрати.
Відповідач подав відзив на позовну заяву, в якому вважає позовні вимоги необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню. Зазначає, що 24.03.2026 поблизу с. Горбачі Ніжинського району було зупинено транспортний засіб «RENAULT DUSTER», який належить ПП «АГРОПРОГРЕС», під керуванням позивача, та встановлено факт непроходження ним обов`язкового технічного контролю. Вказує, що автомобіль, яким керував позивач, є службовим автомобілем, а тому використовувався в службових цілях для забезпечення господарської діяльності юридичної особи, тому він підлягає обов`язковому проходженню технічного контролю. Зазначає, що під час розгляду справи позивачу було роз`яснено його права, повідомлено причину зупинки транспортного засобу та надано докази вчинення правопорушення, що зафіксовано на відеозаписі. Вважає, що постанова про притягнення позивача до адміністративної відповідальності винесена правомірно, а доводи позову спрямовані на уникнення відповідальності, у зв`язку з чим просить у задоволенні позову відмовити.
Позивач подав відповідь на відзив, в якій зазначив, що не погоджується з доводами відповідача. Вказав, що дійсно працює у ПП «АГРОПРОГРЕС», а автомобіль «RENAULT DUSTER» є службовим транспортним засобом підприємства, однак сам по собі факт належності автомобіля юридичній особі не свідчить про використання його для перевезення пасажирів чи вантажів з метою отримання прибутку та не є безумовною підставою для проходження обов`язкового технічного контролю. Зазначає, що основним видом діяльності підприємства є вирощування зернових культур, а інші види діяльності, на які посилається відповідач, лише забезпечують господарську діяльність підприємства. Вказує, що працівниками поліції не надано належних доказів використання транспортного засобу з метою отримання прибутку. Крім того, посилається на незаконність зупинки транспортного засобу, оскільки перевірка документів не є самостійною підставою для зупинки відповідно до ст.35 Закону України «Про Національну поліцію». З урахуванням викладеного просить позов задовольнити у повному обсязі.
Дослідивши письмові матеріали справи, суд приходить до такого висновку.
Відповідно до ч.4 ст.229 КАС України, у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Дослідивши матеріали справи та наявні в ній докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що заявлені вимоги позивача підлягають задоволенню з наступних підстав:
Відповідно до копії постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі ББА №557811 від 24.03.2026, ОСОБА_1 24 березня 2026 о 08 год. 40 хв. в с.Горбачі, керував транспортним засобом «RENAULT DUSTER» д.н.з. НОМЕР_1 , який не пройшов обов`язковий технічний контроль, чим порушив п.31.3.б ПДР України та скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч.3 ст.121 КУпАП (а.с.4).
Проте відповідно до копії свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_2 (а.с.5) даний транспортний засіб, а саме: «RENAULT DUSTER», реєстраційний номер НОМЕР_1 , є загальним легковим універсалом - категорії В та належить ПП «АГРОПРОГРЕС».
Як зазначає в своєму позові ОСОБА_1 , він працює в ПП «АГРОПРОГРЕС» на посаді керуючого відділення №1 і зазначений вище транспортний засіб є його службовим автомобілем.
Порядок дорожнього руху на території України, відповідно до Закону України «Про дорожній рух», встановлюють Правила дорожнього руху, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року №1306 (із змінами та доповненнями). Особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.
Згідно вимог ч.3 ст.121 КУпАП адміністративна відповідальність настає за керування водієм транспортним засобом, що підлягає обов`язковому технічному контролю, але своєчасно його не пройшов.
Відповідно до вимог п.31.3 (б) Правил дорожнього руху України забороняється експлуатація транспортних засобів згідно із законодавством: якщо вони не пройшли обов`язковий технічний контроль (для транспортних засобів, що підлягають такому контролю).
Згідно з ч.1 ст.35 Закону України «Про дорожній рух» транспортні засоби, які беруть участь у дорожньому русі та зареєстровані територіальними органами Міністерства внутрішніх справ України, підлягають обов`язковому технічному контролю відповідно до цієї статті.
Відповідно до ч.2 ст.35 Закону України «Про дорожній рух» обов`язковому технічному контролю не підлягають легкові автомобілі всіх типів, марок і моделей, причепи (напівпричепи) до них (крім таксі та автомобілів, які використовують для перевезення пасажирів або вантажів за плату за отримання прибутку), мотоцикли, мопеди, мотоколяски та інші прирівняні до них транспортні засоби - незалежно від строку експлуатації; легкові автомобілі, які використовуються для перевезення пасажирів або вантажів з оплатою прибутку, вантажні автомобілі незалежно від форми власності вантажопідйомністю до 3,5 тонни, причепи до них - із строком експлуатації до двох років.
Відповідно до вимог ч.4.7,8 ст.35 Закону України «Про дорожній рух» періодичність проходження обов`язкового технічного контролю становить:
- для легкових автомобілів, що використовуються для перевезення пасажирів або вантажів з метою отримання прибутку, вантажних автомобілів (незалежно від форми власності) вантажопідйомністю до 3,5 тонни, причепів до них із строком експлуатації більше двох років - кожні два роки;
- для вантажних автомобілів вантажопідйомністю більше 3,5 тонни, причепів до них та таксі незалежно від строку експлуатації - щороку;
- для автобусів та спеціалізованих транспортних засобів, що перевозять небезпечні вантажі, незалежно від строку експлуатації - двічі на рік.
На кожний транспортний засіб, що пройшов обов`язковий технічний контроль і визнаний технічно справним, суб`єкт проведення обов`язкового технічного контролю складає протокол перевірки його технічного стану, який видається водію транспортного засобу. У протоколі зазначається строк чергового проходження обов`язкового технічного контролю транспортного засобу відповідно до періодичності проходження, встановленої ч.8 ст.35 Закону України «Про дорожній рух».
Однак, до матеріалів адміністративної справи відносно ОСОБА_1 про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч.3 ст.121 КУпАП, не було долучено будь-яких доказів, які б підтверджували, що транспортний засіб, яким він керував, підлягає обов`язковому технічному контролю, в тому числі копію свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу та доказів, які підтверджують, що після закінчення строку дії попереднього обов`язкового технічного контролю його повторно не пройдено. Також не було долучено жодних доказів, окрім протоколу про адміністративне правопорушення, які поза розумним сумнівом підтверджують вину особи, що притягається до адміністративної відповідальності, а саме: що автомобіль, яким керував позивач, дійсно є автомобілем таксі чи автомобілем, що використовується для перевезення пасажирів, або вантажів з метою отримання прибутку та відповідає умовам, визначеним ст.35 Закону України «Про дорожній рух», підлягає проходженню обов`язкового технічного контролю.
Завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб`єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень (ст. 2 КАС України).
Відповідно до вимог ст.7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням, інакше як на підставі і в порядку, встановлених законом.
Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюються на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу проводиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.
Відповідно до ст.222 КУпАП органам Національної поліції підвідомчий розгляд справ про адміністративні порушення за ч.3 ст.121 КУпАП.
Частиною 1 статті 276 КУпАП передбачено, що справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення.
Відповідно до роз`яснення наданого Конституційним Судом України в рішенні № 5-рп/2015 від 26.05.2015 року по справі №1-11/2015 положення частини першої статті 276 Кодексу України про адміністративні правопорушення, яке передбачає, що «справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення», в аспекті порушеного у конституційному поданні питання необхідно розуміти так, що використане в ньому словосполучення «за місцем його вчинення» визначає адміністративно-територіальну одиницю, на яку поширюється юрисдикція відповідного органу, уповноваженого законом розглядати справу про адміністративне правопорушення.
Разом з тим, у вказаному рішенні Конституційний Суд України наголошує на існуванні скороченого провадження у справах про адміністративні правопорушення (за окремими адміністративними правопорушеннями, чітко визначеними КУпАП), відповідно до якого фіксація адміністративного правопорушення і накладання адміністративного стягнення на правопорушника здійснюється безпосередньо на місці його вчинення. Застосування посадовою особою процедури скороченого провадження в інших випадках, які не визначені законом, тобто розгляд справи про адміністративне правопорушення безпосередньо на місці його вчинення, а не за місцезнаходженням органу, уповноваженого законом розглядати справу про таке правопорушення, призводить до порушення процесуальних прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, закріплених у статтях 257, 268, 277, 278, 279, 280 КУпАП.
Частиною 2 статті 258 КУпАП передбачено, що протокол не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції, та адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих в автоматичному режимі.
Частиною 5 статті 258 КУпАП передбачено якщо під час складання постанови у справі про адміністративне правопорушення особа оспорить допущене порушення і адміністративне стягнення, що на неї накладається, то уповноважена посадова особа зобов`язана скласти протокол про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 256 КУпАП, крім випадків притягнення особи до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 185-3 цього Кодексу, та правопорушень у сфері забезпечення дорожнього руху, у тому числі зафіксованих в автоматичному режимі. Цей протокол є додатком до постанови у справі про адміністративне правопорушення.
Відповідно до викладених роз`яснень Конституційного Суду України та норм КУпАП, суд дійшов висновку про те, що відповідачем правомірно застосовано скорочене провадження у справі про адміністративне правопорушення на місці зупинки транспортного засобу.
Разом з тим, суд приходить до висновку про обґрунтованість доводів позивача з приводу неповного з`ясування обставин справи та недоведеність доказами порушення Правил дорожнього руху та Закону України «Про дорожній рух.
Так, відповідно до ч.4 ст.258 КУпАП у випадках, передбачених частинами першою та другою цієї статті, уповноваженими органами (посадовими особами) на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог ст.283 КУпАП.
Статтею 280 КУпАП передбачено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, відповідно до ч.1 ст.268 КУпАП наділена наступними правами: знайомитися з матеріалами справи, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання; при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи, виступати рідною мовою і користуватися послугами перекладача, якщо не володіє мовою, якою ведеться провадження; оскаржити постанову по справі. Справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.
Відповідно до ч.1 ст.283 КУпАП розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі.
На підставі наведених норм законодавства суд приходить до висновку про те, що відповідач, застосовуючи скорочений порядок розгляду справи про адміністративне правопорушення, повинен був винести постанову за наслідками розгляду справи, виконати вимоги та дотриматись гарантій, які закріплені КУпАП.
Аналіз положень ст.35 Закону України «Пpo дорожній рух» дає підстави для висновку про те, що обов`язковому технічному контролю підлягають автомобілі, що використовуються для перевезення пасажирів або вантажів з метою отримання прибутку. Тобто, визначальною обставиною є мета фактичного використання автомобіля для перевезення пасажирів з метою отримання прибутку.
Господарська діяльність - будь-яка діяльність, в тому числі підприємницька, пов`язана з виробництвом, обміном та переробкою матеріальних і нематеріальних благ, що виступають у формі товару.
Відповідно до п.п.15 пункту 2 Порядку, проведення обов`язкового технічного контролю та обсяги перевірки технічного стану транспортних засобів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 30.01. 2012 року №137, транспортний засіб, що використовується з метою отримання прибутку - транспортний засіб, що експлуатується юридичними, фізичними особами - підприємцями під час провадження господарської діяльності з метою отримання прибутку, фізичними особами під час виконання цивільно-правових угод з метою отримання прибутку.
Згідно зі ст.29 Закону України від 05.04.2001 року №2344-ІІІ «Про автомобільний транспорт» (чинний на момент виникнення спірних відносин) автомобільним перевізником та автомобільним самозайнятим перевізником, які здійснюють перевезення пасажирів на договірних умовах, є суб`єкти господарювання, які відповідно до законодавства та одержаної ліцензії надають послуги за договором перевезення пасажирів транспортним засобом, що використовується ними на законних підставах.
Для віднесення автомобіля до об`єкту обов`язкового технічного огляду слід використовувати термінологію, що наведена у Правилах надання послуг пасажирського автомобільного транспорту, затверджених Постановою КМУ №176 від 18.07.1997 року.
Пунктом 1 цих Правил визначено порядок здійснення перевезень пасажирів та їх багажу автобусами, таксі, легковими автомобілями на замовлення, а також обслуговування пасажирів на автостанціях і є обов`язковими для виконання організаторами регулярних перевезень, замовниками транспортних послу - далі - замовники послуг), автомобільними перевізниками, автомобільними самозайнятими перевізниками, персоналом автомобільного транспорту, автостанціями та пасажирами.
За змістом пункту 7 Правил дія цих Правил не поширюється на перевезення, які здійснюються:
-транспортними засобами спеціального призначення;
-транспортними засобами, задіяними під час забезпечення обороноздатності, правопорядку та ліквідації наслідків стихійного лиха і надзвичайної ситуації;
-службовими легковими автомобілями;
-транспортними засобами, які належать фізичним особам і використовуються ними для задоволення власних потреб, що не має на меті отримання прибутку.
Верховний суд у рішенні по справі №731/186/17 зазначив, що у даній ситуації визначальною обставиною є мета фактичного використання автомобіля для перевезення пасажирів з метою отримання прибутку. При цьому суд наголосив, що службовий автомобіль не слід вважати автомобілем, що здійснює перевезення пасажирів з метою отримання прибутку. Раніше Верховний суд також наголошував, що якщо автомобіль використовується в службових цілях для забезпечення господарської діяльності юридичної особи в цілому, то він не підлягає обов`язковому проходженню технічного контролю. Тобто, відповідно до позиції Верховного суду, якщо службовий автомобіль не надає платні послуги з перевезення пасажирів чи вантажів, а використовується в службових цілях для забезпечення господарської діяльності в цілому, то він не повинен проходити технічний огляд, про що свідчить постанова Верховного суду України №731/186/17.
Отже, складена постанова не містить посилання на жодні докази, які б доводили наявність в діях позивача складу адміністративного правопорушення, а сам по собі факт належності автомобіля «RENAULT DUSTER» д.н.з. НОМЕР_1 ПП «АГРОПРОГРЕС» не свідчить про його використання працівником ОСОБА_1 для перевезення людей чи вантажу з метою отримання прибутку.
Відповідно до ч.2 ст.77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Відповідно до ст.251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
При цьому необхідно також врахувати і практику Європейського суду з прав людини, зокрема позицію суду у справах «Малофєєва проти Росії» («Malofeyevav. Russia», рішення від 30.05.2013 року, заява №36673/04) та «Карелін проти Росії» («Karelin V. Russia», заява №926/08, рішення від 20.09.2016 року) ЄСПЛ, серед іншого, зазначив, що "...суд не може відшукувати докази на користь обвинувачення, оскільки це становитиме порушення права на захист (особа не може належним чином підготуватися до захисту) та принципу рівності сторін процесу (оскільки особа має захищатися від обвинувачення, яке підтримується не стороною обвинувачення, а фактично судом)».
Обов`язок доказування правомірності складання постанови про адміністративне правопорушення, наявності в діях особи складу правопорушення покладено законом на відповідача. Відповідно до ст.62 Конституції України усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.
Відповідач не надав суду належних доказів на підтвердження вчинення позивачем адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст.121 КУпАП.
Таким чином, враховуючи, що відповідачем, який є суб`єктом владних повноважень, не надано суду належних та допустимих доказів, які б підтверджували факт скоєння позивачем адміністративного правопорушення, приймаючи до уваги приписи ч.2 ст.77 КАС України, суд вважає, що постанова по справі про адміністративне правопорушення серії ББА №557811 від 24.03.2026 прийнята відповідачем з порушенням норм КУпАП.
На підставі викладеного, враховуючи, що підставами скасування оскаржуваної постанови у справі про адміністративне правопорушення є не доведення відповідачем належними та допустимими доказами факту скоєння позивачем адміністративного правопорушення, то з урахуванням встановлених КАС України завдань адміністративного судочинства, суд дійшов висновку про необхідність задоволення даного адміністративного позову у повному обсязі шляхом скасування рішення суб`єкта владних повноважень.
Враховуючи вимогист.139 КАС України, у зв`язку з задоволенням позову судовий збір, сплачений позивачем при подачі позов у розмірі 665,60 грн, підлягає стягненню за рахунок бюджетних асигнувань із суб`єкта владних повноважень, тобто Головного управління Національної поліції в Чернігівській області на користь позивача.
Керуючись ст.2, 77, 139, 229, 241-246, 286 КАС України, суд,-
У Х В А Л И В:
Позов ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Чернігівській області про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення задовольнити повністю.
Скасувати постанову у справі про адміністративне правопорушення Серії ББА №557811, винесену 24 березня 2026 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст.121 КУпАП у виді штрафу в розмірі 340 грн.
Справу про адміністративне правопорушення за ч.3 ст. 121 КУпАП відносно ОСОБА_1 - закрити.
Стягнути з Головного управління Національної поліції в Чернігівській області, код ЄДРПОУ 40108651, на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань витрати, понесені по сплаті судового збору у розмірі 665 (шістсот шістдесят п`ять) гривень 60 копійок.
Апеляційна скарга на судове рішення може бути подана протягом десяти днів з дня його проголошення до Шостого апеляційного адміністративного суду.

Суддя Л.М. Демченко