справа № 489/1716/26  провадження №2/489/1528/26

РІШЕННЯ
Іменем України

07 травня 2026 року         м. Миколаїв

Інгульський районний суд міста Миколаєва у складі головуючого судді Коваленка І.В., розглянувши в порядку спрощеного провадження без повідомленням учасників справи (в письмовому провадженні) цивільну справу за позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Факторинг Партнерс» (далі - ТОВ «Факторинг Партнерс») до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості
встановив:
У березні 2026 року ТОВ «Факторинг Партнерс» через систему «Електронний суд» звернулось до суду з позовом про стягнення з відповідача заборгованості за кредитним договором № 4732388 від 06.09.2021 в розмірі 19370,00 грн. та понесені судові витрати, які складаються із 2662,40 грн. судового збору та 9000,00 грн. витрат на правничу допомогу.
Як на підставу позовних вимог вказано, що 06.09.2021 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Авентус Україна» (далі - ТОВ «Авентус Україна») та відповідачем укладений кредитний договір № 4732388, згідно умов якого відповідач отримала в кредит в розмірі 6000,00 грн. на 360 днів із сплатою процентів за користування кредитом та інших платежів, що передбачено договором.
10.02.2023 між ТОВ «Авентус Україна» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Сіті Фінанс» (далі – ТОВ «ФК «Сіті Фінанс») було укладено договір № ФК-10-02/23, у відповідності до умов якого ТОВ «ФК «Сіті Фінанс» набуло право грошової вимоги до боржників, зокрема по кредитному договору № 4732388 від 06.09.2021.
07.11.2025 між ТОВ «ФК «Сіті Фінанс» та ТОВ «Факторинг Партнерс» укладено договір № 07-11/25, у відповідності до умов якого ТОВ «Факторинг Партнерс» набуло право грошової вимоги до боржників, зокрема по кредитному договору № 4732388 від 06.09.2021.
Станом на дату складання позовної заяви заборгованість відповідача становить 19370,00 грн., з якої 6000,00 грн. заборгованості за основним зобов`язанням (тілом кредиту), 13370,00 грн. за процентами, нарахованими на дату відступлення права вимоги, 0,00 грн. заборгованість за процентами з моменту відступлення права вимоги та складання розрахунку, 0,00 грн. за пенею/штрафами та 0,00 грн. за комісіями, інфляційними збитками та трьома процентами річних.
Посилаючись на наведені обставини та те, що відповідачем в позасудовому порядку борг не погасив, позивач звернувся до суду з позовом про стягнення вказаної заборгованості.
Ухвалою Інгульського районного суду міста Миколаєва від 04.03.2026 справу призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без повідомленням учасників справи.
Про розгляд справи сторони повідомлені належним чином, в т.ч. шляхом розміщення оголошення на офіційному веб сайті судової влади. Направлена на адресу відповідача судова кореспонденція отримана особисто ОСОБА_1 , що підтверджується повідомленням про вручення поштового відправлення.
Правом на дання відзиву відповідач не скористалася.
Клопотань від учасників справи про проведення судового засідання з повідомленням (викликом) сторін відповідно до частини п`ятої статті 279 ЦПК України не надходило.
Згідно вимог статті 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
За частиною п`ятою статті 268 ЦПК України, датою ухвалення рішення є дата його складання.
Суд, дослідивши матеріали справи та встановив наступні факти і відповідні їм правовідносини.
Із матеріалів справи встановлено, що 06.09.2021 між ТОВ «Авентус Україна» та ОСОБА_1 укладений Договір № 4732388 про надання споживчого кредиту, за умовами якого позичальник отримала кредит в розмірі 6000,00 грн. строком на 30 днів, з періодичністю сплати процентів кожні 30 днів, який може бути продовжений на умовах цього договору, та зі сплатою відсотків за стандартною процентною ставкою 1,90 % в день в день у межах строку кредитування (пункти 1.2 – 1.5).
Згідно пункту 2.1 кредитного договору, кошти кредиту надаються Товариством у безготівковій формі шляхом їх перерахування за реквізитами платіжної картки № НОМЕР_1 або іншої платіжної картки, реквізити якої надані Споживачем Товариству з метою утримання кредиту. 
Додатковим № 1 до кредитного договору є Таблиця обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит.
Кредитний договір з додатком № 1 до нього підписані відповідачем електронним підписом за допомогою одноразового ідентифікатора «М363641».
До укладення кредитного договору відповідач ознайомилася та підписала одноразовим ідентифікатором «М363641» Паспорт споживчого кредиту, який містить зокрема основні умови кредитування з урахуванням побажань споживача, інформацію щодо орієнтовної реальної річної процентної ставки та орієнтовної загальної вартості кредиту для споживача, порядок повернення кредиту тощо.
На виконання умов договору, ТОВ «Авентус Україна» свої зобов`язання виконало належним чином, перерахувавши 06.09.2021 через платіжногооператора ТОВ ФК «Контрактовий Дім» за реквізитами - маска картки НОМЕР_1 , кредитні кошти в сумі 6000,00 грн., що підтверджено повідомленням ТОВ ФК «Контрактовий Дім» від 16.01.2026 № 19344.
10.02.2023 між ТОВ «Авентус Україна» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Сіті Фінанс» (далі – ТОВ «ФК «Сіті Фінанс») було укладено договір факторингу № ФК-10-02/23, у відповідності до умов якого ТОВ «ФК «Сіті Фінанс» набуло право грошової вимоги до боржників, зокрема по кредитному договору № 4732388 від 06.09.2021.
Згідно витягу з Реєстру договорів, права вимоги за якими відступається та боржників за кредитними договорами від 10.02.2023 заборгованість відповідача по кредитному договору № 4732388 від 06.09.2021 становила 19370,00 грн., з якої 6000,00 грн. заборгованість за кредитом, 13370,00 грн. за процентами, 0,00 грн. за пенею та відсотками за підвищений ступінь ризику.
07.11.2025 між ТОВ «ФК «Сіті Фінанс» та ТОВ «Факторинг Партнерс» укладено договір факторингу № 07-11/25, у відповідності до умов якого ТОВ «Факторинг Партнерс» набуло право грошової вимоги до боржників, зокрема по кредитному договору № 4732388 від 06.09.2021.
Згідно витягу з Реєстру боржників до вище вказаного договору факторингу на дату відселення права вимоги заборгованість відповідача по кредитному договору № 4732388 від 06.09.2021 становила 19370,00 грн., з якої 6000,00 грн. заборгованість за кредитом, 13370,00 грн. за процентами, 0,00 грн. за пенею/штрафами та комісією.
Вказана заборгованість відповідає розрахунку заборгованості складено первісним кредитором. 
Таким чином, після набуття прави вимоги позивач нарахування заборгованість не здійснював та просить стягнути заборгованість в розмірі на дату набуття ним прави грошової вимоги до відповідача.
Правове обґрунтування та мотиви суду.
Відповідно до статті 1054 ЦК України за кредитним договором кредитодавець зобов`язується надати грошові кошти позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася та сплати процентів.
Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
Загальні правила щодо форми договору визначено статтею 639 ЦК України, згідно з якою договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлено законом. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для такого виду договорів не вимагалася. Якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. Якщо сторони домовились укласти у письмовій формі договір, щодо якого законом не встановлено письмової форми, такий договір є укладеним з моменту його підписання сторонами. Якщо сторони домовилися про нотаріальне посвідчення договору, щодо якого законом не вимагається нотаріального посвідчення, такий договір є укладеним з моменту його нотаріального посвідчення.
За приписами статті 11 зазначеного Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми)про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі.
Відповідно до статті 12 вказаного Закону, якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.
Електронним підписом одноразовим ідентифікатором є дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, і надсилаються іншій стороні цього договору.
Це комбінація цифр і букв, або тільки цифр, або тільки літер, яку отримує заявник за допомогою електронної пошти у вигляді пароля, іноді в парі «логін-пароль», або смс-коду, надісланого на телефон, або іншим способом.
При оформленні замовлення, зробленого під логіном і паролем, формується електронний документ, в якому за допомогою інформаційної системи (вебсайту інтернет-магазину) вказується особа, яка створила замовлення.
Верховний Суд у постанові від 07.10.2020 під час розгляду справи №127/33824/19 зауважив, що без отримання листа на адресу електронної пошти та смс-повідомлення, без здійснення входу на сайт товариства за допомогою логіна особистого кабінету і пароля особистого кабінету кредитний договір не був би укладений.
Аналогічні висновки викладені у постановах Верховного Суду від 09.09.2020 у справі №732/670/19, від 23.03.2020 у справі №404/502/18, від 14.06.2022 у справі №757/40395/20.
Згідно пункту 1 частини першої статті 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).
Відповідно до положень частини третьої статті 12, частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
У відповідності до статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
Судом встановлено, що кредитний договір відповідачем укладено дистанційно, в електронній формі з використанням інформаційно-телекомунікаційної системи первісного кредитора шляхом його підписання накладенням електронного підпису, відтвореним використанням одноразового ідентифікатора, який був надісланий на номер мобільний телефону позичальника.
Отже, підписавши кредитний договір відповідач погодилася на обумовлені ним умови та те, що вони їй цілком зрозумілі і своїм підписом підтвердила та закріпила те, що діяла свідомо та була вільною у виборі контрагента та умов договору.
Дослідженими судом доказами також підтверджується успішне зарахування відповідачу кредиту в розмірі 6000,00 грн. та порушення нею взятих на себе зобов`язань, внаслідок чого утворилася заборгованість загальному розмірі 19370,00 грн., яка нічим не спростована, а її нарахування відповідає умовам кредитного договору. 
Таким чином, позивачем, який є новим кредитором, належними і допустимим доказами доведено укладення кредитного договору між первісним кредитором і відповідачем, надання кредиту відповідачу та порушення останньою грошових зобов`язань, внаслідок чого утворилася заборгованість в загальному розмірі 19370,00 грн., яка нічим не спростована, а тому позов є правомірним та підлягає задоволенню повністю.
Так як позов задоволено повністю, на підставі частини першої статті 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в сумі 2662,40 грн. 
Вирішуючи питання про розподіл витрат на правничу допомогу, яка понесена позивачем в розмірі 9000,00 грн., суд враховує вимоги статей 137, 141 ЦПК України та бере до уваги складність справи, перелік наданих адвокатом послуг, час, необхідний для складання позовної заяви, а також критерії розумності і співмірності.
При цьому, суд враховує висновки у постановах Верховного Суду у справі № 905/1795/18 та справі № 922/2685/19, де визначено, що суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості, пропорційності та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та неспівмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.
Надавши оцінку доказам щодо понесених позивачем витрат на професійну правничу допомогу та зважаючи на те, що справа є незначної складності, в даній категорії спірних правовідносин наявна усталена судова практика, невеликий обсяг наданих доказів у справі, її розгляд в порядку спрощеного провадження, а також врахування необхідність дотримання критеріїв розумності і справедливості, суд вважає достатнім розміром відшкодування витрат на правничу допомогу в розмірі 4000,00 грн.

Керуючись статями 4, 19, 141, 263-265 ЦПК України, суд 
ухвалив:
Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Факторинг Партнерс» задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Факторинг Партнерс» заборгованість за кредитним договором № 4732388 від 06.09.2021 в загальному розмірі 19370,00 грн. (дев`ятнадцять тисяч триста сімдесят гривень 00 коп.), а також судовий збір в сумі 2662,40 грн. грн. (дві тисячі шістсот шістдесят дві гривні 40 коп.) та витрати на правничу допомогу в розмірі 4000,00 грн. (чотири тисячі гривень 00 коп.).
У іншій частині вимог про стягнення правничої допомоги відмовити.
Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Миколаївського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення або з дня складання повного тексту рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Відомості про учасників справи:
позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Факторинг Партнерс, код ЄДРПОУ 42640371, місцезнаходження: м. Київ. Вул. Гедройця Єжи,6,офіс 521;
відповідач: ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 .

Повний текст судового рішення складено 07.05.2026.

Суддя І.В.Коваленко