Справа №583/905/25 	
Номер провадження 22-ц/816/170/26 	
Категорія -  	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 травня 2026 року м. Суми

Сумський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого Собини О.І. (суддя-доповідач), суддів: Сидоренко А.П., Сізова Д.В.,
з участю секретаря судового засідання - Чуприни В.І.,
розглянув у відкритому судовому засіданні в приміщенні Сумського апеляційного суду в порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу  ОСОБА_1 , яка подана її представником – адвокатом Цурканом Віктором Івановичем,
на ухвалу Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 17 березня 2025 року у складі судді Семенової О.С., постановлену у м. Охтирка Сумської області, повний текст якої складений 19 березня 2025 року,
в цивільній справі за скаргою ОСОБА_1 на дії державного виконавця Охтирського відділу державної виконавчої служби в Охтирському районі Сумської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Матосової Ірини Юріївни щодо неправильного обчислення розміру заборгованості зі сплати аліментів, боржник - ОСОБА_2 , 
У С Т А Н О В И В:

У березні 2025 року  ОСОБА_1 подала через свого представника до місцевого суду скаргу на дії/бездіяльність органу примусового виконання в порядку судового контролю за виконанням судового рішення щодо не надання повного послідовно – систематизованого помісячного розрахунку зі сплати аліментів за весь період примусового виконання судового рішення, мотивуючи свої вимоги тим, що судовим наказом Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 22 червня 2020 року стягнуто з ОСОБА_2 аліменти на користь заявниці на утримання неповнолітніх дітей: доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі 1/3 частки всіх видів його заробітку (доходу), але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину, починаючи стягнення з 19 червня 2020 року та до досягнення дітьми віку повноліття.
В обґрунтування скарги зазначила, що виконавче провадження було відкрито за місцем роботи боржника Зарічним відділом ДВС у м. Суми, ВП АСВП № 63174660. Після його звільнення виконавчий лист було направлено до Охтирського відділу ДВС.
02 лютого 2025 року представник стягувачки звернувся до Охтирського відділу ДВС із заявою про проведення розрахунку заборгованості аліментів помісячно, починаючи з 19 червня 2020 року за весь період. 
18 лютого 2025 року адвокату надійшов розрахунок від 17 лютого 2025 року за вихідним № 10702 за підписом державного виконавця Матосової І.Ю. з визначеною сумою заборгованості станом на січень 2025 року в сумі 5425,06 грн. 
Стягувачка з цим розрахунком не погодилась, вважаючи, що за період з 19 червня 2020 року до жовтня 2020 року розрахунок не проведено, звернулася до суду із скаргою про визнання незаконним та скасування розрахунку заборгованості від 17 лютого 2025 року.
26 лютого 2025 року адвокату надійшов додатковий розрахунок заборгованості від 26 лютого 2025 року за вихідним № 13552, починаючи з 19 червня 2020 року до жовтня 2020 року включно. Після цієї дати розрахунок заборгованості не проведено. 
Посилаючись на суперечності у сумах заборгованості по аліментам в розрахунках від 17 лютого 2025 року та від 26 лютого 2025 року через розбіжність у сумі заборгованості станом на жовтень 2020 року, вважаючи, що розрахунок заборгованості від 26 лютого 2025 року є неповним, не зрозумілим, неправильним та незаконним, просила суд визнати неправомірними дії державного виконавця Охтирського ВДВС в Охтирському районі Сумської області СМУ МЮ Матосової І. Ю. по складанню розрахунку заборгованості зі сплати аліментів від 26 лютого 2025 року за вихідним № 13552 із зазначенням суми боргу за жовтень 2020 року в розмірі 20902, 53 грн; визнати незаконним та скасувати розрахунок заборгованості зі сплати аліментів від 26 лютого 2025 року; зобов`язати державного виконавця Охтирського відділу ДВС в Охтирському районі Сумської області Матосову І.Ю. провести щомісячний розрахунок заборгованості зі сплати аліментів за період з 19 червня 2020 року та до березня 2025 року із зазначенням складових, підстав, механізму та показників виниклого боргу.
Ухвалою Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 17 березня 2025 рокуу задоволенні скарги ОСОБА_1 на дії старшого державного виконавця Охтирського відділу ДВС Сумської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Матосової І.Ю. відмовлено.
Не погоджуючись з ухвалою суду ОСОБА_1 подала через свого представника апеляційну скаргу, в якій посилаючись на незаконність та необґрунтованість судового рішення, неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, недоведеність обставин, які суд безпідставно визнав встановленими, невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи, порушення норм процесуального права, неправильне застосування норм матеріального права, просить ухвалу суду скасувати та ухвалити нове судове рішення про задоволення скарги.
Апеляційну скаргу мотивує тим, що суд не врахував, що після оскарження розрахунку від 17 лютого 2025 року державним виконавцем наданий додатковий розрахунок заборгованості зі сплати аліментів від 26 лютого 2025 року за вихідним № 13552, що містить показники нарахування та стягнення аліментів, починаючи з 19 червня 2020 року по жовтень 2020 року включно.
За умови, що розрахунок від 17 лютого 2025 року за жовтень 2020 року містить суму боргу у розмірі 19006,17 грн, розрахунок від 26 лютого 2025 року за жовтень 2020 року містить суму боргу в розмірі 20902,53 грн.
Тобто два розрахунки за один місяць містять різні показники, що державним виконавцем не усунуто, а судом безпідставно проігноровано.
Розрахунок від 26 лютого 2025 року не містить показників наступного нарахування аліментів, їх стягнення та виплат, починаючи з листопада 2020 року по сучасний стан. 
Спірний розрахунок не надає можливості визначитися з умовами погашення боргу в сумі 20902,53 грн або боргу в сумі 19006,17 грн за жовтень 2020 року.
Переконаний, що розрахунок має бути послідовний, систематизований, викладений помісячно, із зазначенням усіх складових та підстав для визнання заборгованості.
Наполягає на тому, що стягувачка зверталася із проханням провести обчислення розміру аліментів щомісяця на виконання судового наказу, починаючи стягнення з 19 червня 2020 року – за весь період стягнення.
Вимога надати розрахунок за весь період стягнення обумовлює підготовку суцільного єдиного, послідовного та систематизованого розрахунку.
Заявник вважає, що суд проігнорував дані обставини.
Зауважив, що розрахунки від 17 лютого 2025 року та від 26 лютого 2025 року неможливо послідовно застосовувати, оскільки у розрахунку від 17 лютого 2025 року станом на жовтень 2020 року заборгованість зазначена у розмірі 20902,53 грн, а у розрахунку від 26 лютого 2025 року станом на жовтень 2020 року заборгованість зазначена у розмірі 19006,17 грн. 
Суд не врахував, що дані розбіжності неможливо усунути без правильного послідовного систематизованого помісячного розрахунку. Державний виконавець провів розрахунок заборгованості зі сплати аліментів з недотриманням статті 183 СК України, не з`ясував природу та джерело походження коштів на рахунку боржника відповідно до частини 2 статті 195 СК України.
Охтирський відділ ДВС письмового відзиву на апеляційну скаргу в установлений судом строк не подав.
ОСОБА_2 у відзиві на апеляційну скаргу зазначив, що оскаржуване судове рішення вважає законним і обґрунтованим, а подану апеляційну скаргу безпідставною, тому просив суд відмовити у її задоволенні, а ухвалу суду першої інстанції залишити без змін. Наголосив на тому, що звертаючись зі скаргою на дії державного виконавця адвокат стягувачки не зазначив, які саме норми чинного законодавства порушила державний виконавець, а у поданій апеляційній скарзі відсутні посилання адвоката на порушення норм діючого законодавства, допущені судом при ухваленні оскаржуваного рішення.
Учасники справи в судове засідання не з`явились, про день та час слухання справи повідомлені належним чином.
Від ОСОБА_5 22 квітня 2026 року через систему «Електронний суд» до суду апеляційної інстанції надійшло клопотання про залишення заяви без розгляду та заява про відкликання позовної заяви та закриття провадження у справи, але враховуючи ту обставину, що нею не конкретизовано яку саме заяву необхідно залишити без розгляду і місцевим судом розглядалась скарга на дії державного виконавця, а не позовна заява, тому колегія суддів вважає що відсутні підстави для вирішення цього клопотання та заяви стягувачки у виконавчому провадженні. 
Заслухавши доповідь судді-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.
З матеріалів справи вбачається та судом першої інстанції встановлено, що виконавче провадження за судовим наказом Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 22 червня 2020 року № 583/2203/20 (2-н/583/222/20) про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліментів на утримання неповнолітніх дітей було відкрито старшим державним виконавцем Зарічного відділу ДВС у м. Суми 02 жовтня 2020 року (а.с. 12).
24 жовтня 2024 року старший державний виконавець Охтирського відділу ДВС в Охтирському районі Сумської області Матосова І.Ю. прийняла до свого провадження судовий наказ № 583/2203/20 виданий 22 червня 2020 року (а.с. 10 зворот). 
02 лютого 2025 року представник стягувача ОСОБА_6 звернувся до Охтирського відділу ДВС в Охтирському районі Сумської області із заявою про проведення розрахунку заборгованості аліментів за судовим наказом Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 22 червня 2020 року № 583/2203/20 (2-н/583/222/20) про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліментів на утримання неповнолітніх дітей ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 у розмірі 1/3 частини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину до досягнення дитиною повноліття, починаючи стягнення з 19 червня 2020 року - за весь період стягнення.
17 лютого 2025 року старший державний виконавець Матосова І.Ю. надала представнику стягувачки - адвокату Цуркану В.І. розрахунок заборгованості зі сплати аліментів згідно наказу № 583/2203/20 від 22 червня 2020 року (виконавче провадження у АСВП № 63174660), яка станом на 31 січня 2025 року складала 5425,06 грн (а.с. 57).
26 лютого 2025 року старший державний виконавець Матосова І.Ю. надала представнику стягувачки розрахунок заборгованості по аліментам за період з 19 червня 2020 року по 01 жовтня 2020 року, де сукупний розмір заборгованості станом на 01 жовтня 2020 року становив 20902,53 грн (а.с. 56 зворот).
Відмовляючи у задоволенні скарги на дії державного виконавця суд першої інстанції виходив з того, що обов`язковою умовою для задоволення скарги на дії державного виконавця є встановлення факту порушення прав заявника, проте в ході судового розгляду скарги обставин порушення прав стягувачки встановлено не було. Представник стягувачки оскаржував в судовому порядку розрахунок заборгованості по аліментам від 17 лютого 2025 року в частині відсутності щомісячного розрахунку за період з 19 червня 2020 року до 01 жовтня 2025 року. Державний виконавець надала стягувачці розрахунок за цей період 26 лютого 2025 року. Відтак місцевий суд не встановивши в діях державного виконавця протиправності відмовив у задоволенні скарги.
Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції, так як вони відповідають вимогам закону та обставинам справи. 
Згідно ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.
Відповідно до Конституції України та ч. 1 ст. 18 ЦПК України судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.
Відповідно до ст. 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.
Відповідно до ч.1 ст.74 Закону України «Про виконавче провадження» рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом.
Статтею 451 ЦПК України передбачено, що за результатами розгляду скарги суд постановляє ухвалу. У разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника). Якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця і право заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги.
Згідно зі статтею 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.
Відповідно до частини 1 статті 70 Закону України «Про виконавче провадження» розмір відрахувань із заробітної плати, пенсії, стипендії та інших доходів боржника вираховується із суми, що залишається після утримання податків, зборів та єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування.
Згідно з частинами 1, 3, 4, 8 статті 71 Закону України «Про виконавче провадження» порядок стягнення аліментів визначається законом. Виконавець стягує з боржника аліменти у розмірі, визначеному виконавчим документом, але не менше мінімального гарантованого розміру, передбаченого Сімейним кодексом України.
Визначення суми заборгованості із сплати аліментів, присуджених як частка від заробітку (доходу), визначається виконавцем у порядку, встановленому Сімейним кодексом України.
Виконавець зобов`язаний обчислювати розмір заборгованості із сплати аліментів щомісяця. Виконавець зобов`язаний повідомити про розрахунок заборгованості стягувачу і боржнику у разі: 1) надходження виконавчого документа на виконання від стягувача; 2) подання заяви стягувачем або боржником; 3) надіслання постанови на підприємство, в установу, організацію, до фізичної особи - підприємця, фізичної особи, які виплачують боржнику відповідно заробітну плату, пенсію, стипендію чи інші доходи; 4) надіслання виконавчого документа за належністю до іншого органу державної виконавчої служби; 5) закінчення виконавчого провадження.
Спори щодо розміру заборгованості із сплати аліментів вирішуються судом за заявою заінтересованої особи у порядку, встановленому законом.
Відповідно до частини 13 статті 71 Закону України «Про виконавче провадження», довідка про наявність заборгованості зі сплати аліментів видається органом державної виконавчої служби, приватним виконавцем на вимогу стягувача протягом трьох робочих днів у випадках, встановлених законом. Довідка про наявність заборгованості зі сплати аліментів дійсна протягом одного місяця з дня її видачі. Форма довідки встановлюється Міністерством юстиції України.
Відповідно до пункту 4 розділу XVI Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженого наказом Міністерства юстиції України 02 квітня 2012 року № 512/5, виконавець зобов`язаний обчислювати розмір заборгованості зі сплати аліментів щомісяця (додаток 15) та у випадках, передбачених частиною 4 статті 71 Закону, повідомляти про розрахунок заборгованості стягувача і боржника.
Розрахунок заборгованості обчислюється в автоматизованій системі виконавчого провадження на підставі відомостей, отриманих із: звіту про здійснені відрахування та витрати; квитанцій (або їх копій) про перерахування аліментів, наданих стягувачем чи боржником; заяв та (або) розписок стягувача; інформації про середню заробітну плату працівника для цієї місцевості; інших документів, що відображають отримання боржником доходу або сплату ним аліментів.
Сума заборгованості зі сплати аліментів, присуджених як частка від заробітку (доходу), визначається виконавцем у порядку, встановленому ст. 195 Сімейного кодексу України.
Форму розрахунку заборгованості зі сплати аліментів визначено в пункті 4 розділу XVI додатку 15 до Інструкції з організації примусового виконання рішень.
Суд першої інстанції правильно встановив, що дії державного виконавця Матосової І.Ю. щодо видачі 26 лютого 2025 року стороні стягувачки розрахунку заборгованості зі сплати аліментів за судовим наказом відповідають зазначеним положенням Сімейного кодексу України, Закону України «Про виконавче провадження» та Інструкції з організації примусового виконання рішень.
У відповідь на письмове звернення представника стягувача від 02 лютого 2020 року державний виконавець надала розрахунок заборгованості зі сплати аліментів від 17 лютого 2025 року за весь період примусового стягнення аліментів із зазначенням необхідних складових.
Не погоджуючись з наданим розрахунком від 17 лютого 2025 року представник ОСОБА_1 подав до суду, що видав виконавчий документ, скаргу на дії державного виконавця, мотивовану тим, що цей розрахунок не містить помісячного конкретизованого розрахунку за період з 19 червня 2020 року по 01 жовтня 2020 року. 
З метою уточнення попереднього розрахунку державний виконавець надала представнику стягувачки розрахунок від 26 лютого 2025 року, який містить усі складові, достатні для перевірки правильності нарахування аліментів за період до звернення виконавчого документа до примусового виконання – з 19 червня 2020 року по 01 жовтня 2020 року. 
Наполягаючи на неправомірності дій державного виконавця та незаконності розрахунку від 26 лютого 2025 року, заявник апеляційної скарги переконаний у невизначеності з розміром заборгованості, нарахованим за жовтень 2020 року, оскільки у розрахунку від 17 лютого 2020 року заборгованість станом на жовтень 2020 року зазначена у розмірі 19006,17 грн, а у оскаржуваному розрахунку від 26 лютого 2025 року – 20902,53 грн.
Як убачається з розрахунку від 26 лютого 2025 року до дати звернення виконавчого документа до примусового виконання ОСОБА_2 аліменти взагалі не сплачував, за період з 19 червня 2020 року по 01 жовтня 2020 року включно відбулося накопичення заборгованості, у довідці виконавцем помісячно зазначено розмір доходу боржника, розмір аліментів, визначений у виконавчому документі, сума аліментів, яка підлягає стягненню, заборгованість на 30 число поточного місяця, сукупний розмір заборгованості станом на 01 жовтня 2020 року становить 20902,53 грн. Тобто цей розмір заборгованості включає в себе аліменти нараховані виконавцем помісячно починаючи з 19 червня 2020 року по вересень 2020 року, включно з першим днем жовтня 2020 року.
Судовий наказ від 22 червня 2020 року про стягнення аліментів на дітей з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 надійшов на примусове виконання до виконавчої служби 02 жовтня 2020 року, після відкриття виконавчого провадження протягом жовтня 2020 року боржник сплатив на виконання судового рішення 5782,60 грн, з яких 3886,24 грн зараховані на сплату аліментів за жовтень 2020 року, а залишок суми у розмірі 1896,36 грн був зарахований виконавцем на погашення заборгованості, що утворилася за період до звернення виконавчого документа до примусового виконання (20902,53 грн - 1896,36 грн), відтак сукупний розмір заборгованості зазначений виконавцем у розрахунку від 17 лютого 2025 року станом на 31 жовтня 2020 року становив 19006,17 грн. 
Із зазначеного вбачається, що твердження скаржника про різну інформацію щодо розміру заборгованості за жовтень 2020 року у розрахунку від 17 лютого 2025 року та у розрахунку від 26 лютого 2025 року є безпідставними, оскільки у першому розрахунку виконавець визначила розмір заборгованості станом на 31 жовтня 2020 року, у другому - станом на 01 жовтня 2020 року. 
Відтак відмінності у розмірі заборгованості пов`язані з різницею у періодах, за які вона обрахована.
З встановлених обставин, доводи апеляційної скарги про неправомірність дій державного виконавця з проведення розрахунку заборгованості за судовим наказом про стягнення аліментів, а також незаконності самого розрахунку від 26 лютого 2025 року, зокрема через відсутність усіх складових боргу, неможливість його перевірити не знайшли свого підтвердження в ході апеляційного перегляду справи.
Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Установивши, що доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, на законність оскаржуваного судового рішення не впливають, колегія суддів дійшла висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення, а судового рішення без змін. 
Керуючись ст.ст. 259, 268, 367, 374, 375, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , яка подана її представником – адвокатом Цурканом Віктором Івановичем, залишити без задоволення
Ухвалу Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 17 березня 2025 року залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення і може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий -  	О.І. Собина	

Судді: А.П. Сидоренко 

Д.В. Сізов