У Х В А Л А
Іменем України
Справа № 285/4520/25 
провадження № 1-кс/0285/455/26
20 травня 2026 року   м. Звягель
Слідча суддя Звягельського міськрайонного суду Житомирської області ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши
клопотання старшого слідчого Слідчого відділу Звягельського районного відділу поліції Головного управління Національної поліції в Житомирській області,
про арешт тимчасово вилученого майна,
по матеріалам досудового розслідування, внесеного 14.08.2025 до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №12025060530000669, 
за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.296 КК України, – 
ВСТАНОВИЛА:
Слідчий 08.05.2026 звернувся до суду з клопотанням, в якому просить накласти арешт на майно, яке було вилучене 08.05.2026 в ході обшуку в квартирі АДРЕСА_1 , а саме на: мобільний телефон «Iphone7» з сім-карткою з невідомим абонентським номером
Також просив позбавити власника, будь-яких осіб, які відповідно до чинного законодавства мають право та можливості відчуження, розпорядження та користування вказаним майном, зазначених прав на нього.
Клопотання обґрунтоване тим, що ОСОБА_3 спільно з ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_3 та ОСОБА_6 13.08.2025 близько 22:50 год, перебуваючи у громадському місці поблизу будинку №10 по вулиці Соборній у с. Рихальське Звягельського району Житомирської області, маючи умисел на грубе порушення громадського порядку, діючи умисно, нахабно, нехтуючи загальноприйнятими нормами моралі, прагнучи показати свою неповагу до існуючих правил і норм поведінки у громадському місці, з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжувалось особливою зухвалістю, із хуліганських спонукань, грубо порушуючи громадський порядок, тобто систему суспільних відносин, які складаються і розвиваються в громадських місцях, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, почав безпричинно словесно ображати нецензурною лайкою ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , які перебували поруч із вказаним будинком. Після цього з метою самоутвердитися за рахунок пошкодження чужого майна у громадському місці, ОСОБА_3 підійшов до припаркованого за вказаною адресою автомобіля марки «ACURA RDX», реєстраційний номер НОМЕР_1 , який перебуває у користуванні ОСОБА_7 , де діючи спільно із ОСОБА_5 , ОСОБА_4 , ОСОБА_3 та ОСОБА_6 , перекинув вказаний автомобіль на лівий бік, пошкодивши тим самим його, чим виявив зневагу до суспільства, що спричинило реальну шкоду майну на суму 59649,10 грн.
Продовжуючи свій спільний злочинний умисел, направлений на вчинення хуліганських дій, ОСОБА_3 спільно з ОСОБА_3 та ОСОБА_6 підійшов до ОСОБА_7 та умисно наніс йому численні удари ногами та руками в ділянку голови та тулуба, заподіявши тим самим легкі тілесні ушкодження з короткочасним розладом здоров`я у вигляді забою м`яких тканин обличчя із закритим переломом кісток носа, а також легкі тілесні ушкодження у вигляді садна на лівому передпліччі та завдаючи такими умисними діями побої, які завдали фізичного болю і не спричинили тілесних ушкоджень. 
Після цього ОСОБА_3 , продовжуючи свої хуліганські дії з метою заподіяння тілесних ушкоджень ОСОБА_8 , придбав у невстановленому місці дерев`яний предмет (біту), тим самим заздалегідь заготовивши його для нанесення тілесних ушкоджень потерпілому. Діючи без відриву у часі та у даному ж місці, однак окремо від інших вказаних учасників хуліганських дій, ОСОБА_3 , тримаючи в руках даний дерев`яний предмет та доводячи свій злочинний умисел до кінця, наблизився ззаду до ОСОБА_8 та даним дерев`яним предметом наніс два удари зі значною силою по спині потерпілого, заподіявши йому легкі тілесне ушкодження у вигляді забою м`яких тканин спини (грудної клітини) із саднами в ділянці спини. 
08.05.2026 року в ході обшуку квартири АДРЕСА_1 було вилучено вказаний клопотанні мобільний телефон, який належить ОСОБА_9 , та який постановою слідчого визнано речовим доказом у даному кримінальному провадженні.
Враховуючи, що вказане вище майно зберегло на собі сліди вчинення кримінального правопорушення, містить інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження та має значення речових доказів у кримінальному провадженні, з метою забезпечення його збереження та проведення відповідних експертиз, запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження виникла необхідність у застосуванні арешту на нього.
Сторони провадження про дату розгляду справи повідомлені в порядку, визначеному КПК.
Дослідивши матеріали справи, приходжу наступного висновку. 
Під заходами забезпечення кримінального провадження прийнято розуміти передбачені КПК заходи примусового характеру, які застосовуються за наявності підстав та в порядку, встановленому законом, з метою запобігання і подолання негативних обставин, що перешкоджають або можуть перешкоджати вирішенню завдань кримінального провадження, забезпеченню його дієвості.
Арешт майна є одним із заходів забезпечення кримінального провадження, полягає у тимчасовому позбавленні права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину (ст.170 КПК), і допускається лише, коли сторона обвинувачення доведе існування обґрунтованої підозри щодо вчинення злочину такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для його застосування; потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні, і може бути виконане завдання, для виконання якого воно подано. До останнього, зокрема, відноситься: збереження речових доказів, спеціальна конфіскація та конфіскації як виду покарання, відшкодування шкоди (цивільний позов).
Встановлено, що в провадженні поліції перебувають матеріали кримінального провадження за фактом хуліганства, тобто грубого порушення громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжувалися особливою зухвалістю, вчиненими групою осіб та із застосування предмета заздалегідь заготовленого для нанесення тілесних ушкоджень (витяг з ЄРДР).
08.05.2026 року в ході обшуку в квартирі АДРЕСА_1 вилучено мобільний телефон «Iphone7» з сім-карткою з невідомим абонентським номером та упаковано в спецпакет №NPU 5710278, які належать ОСОБА_3 . 
Цього ж дня слідчим винесено постанову про визнання вищевказаних речей речовими доказами у даному кримінальному провадженні.
Ініціатором клопотання зазначено, що підставою арешту майна, яке відповідає критеріям, визначеним ст.98 КПК України, є збереження речових доказів та проведення судової експертизи.
На даній стадії слідчий суддя не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для встановлення вини чи її відсутності у особи за вчинення кримінального правопорушення. 
На підставі оцінки наданих матеріалів та сукупності отриманих слідством доказів у цій справі факт вчинення кримінального правопорушення є вірогідним та достатнім для застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження, як накладення арешту на майно. 
Клопотання відповідає вимогам ст.171 КПК України, є обґрунтованим та підлягає задоволенню в частині накладення арешту на нього. 
Суттєвих шкідливих наслідків застосування цього заходу забезпечення кримінального провадження для осіб, яких він стосується, не вбачається, а спосіб, у який він здійснюється, відповідає завданням кримінального провадження, враховує обставини вчиненого кримінального правопорушення, є розумним і співрозмірним. 
Окрему вимогу слідчого про позбавлення власника прав відчуження, розпорядження та користування майном вважаю надлишковою і такою, що охоплюється самим накладенням арешту на майно. 
Право користування, розпорядження та відчуження є основними правомочностями власника. Вони визначають, як власник може використовувати, змінювати юридичну долю та передавати своє майно. Право користування (usus) – це можливість фактично володіти річчю та використовувати її корисні властивості. Право розпорядження (abusus) – це можливість визначати юридичну долю речі (продати, подарувати, обміняти, заставити, знищити або іншим чином змінити юридичний статус речі). Право відчуження (ius abutendi) – це право власника на передачу права власності на майно іншій особі, тобто продаж, дарування, обмін, спадкування.
Арешт майна – це накладення заборони на право розпоряджатися майном з метою його збереження до визначення подальшої долі цього майна.
Арешт майна і заборона на відчуження, розпорядження та користування майном є самостійними видами (способами), які за своєю правовою сутністю обмежують право особи розпоряджатися своїм майном, однак арешт є більш широким заходом забезпечення кримінального провадження, оскільки включає в себе не тільки заборону на відчуження майна, а й інші обмеження у праві розпорядження та користування майном.
Вилучене у цій справі майно є речовим доказом у кримінальному провадженні, тому через заборону в законі воно не може бути відчужене, ним не можна ні розпоряджатися, ні користуватися. 
Відтак, в цій частині клопотання не підлягає задоволенню.
Керуючись статтями 98, 170-173, 309 КПК України, – 
ПОСТАНОВИЛА:
Клопотання слідчого задовольнити частково.
Накласти арешт на вилучені 08.05.2026 в ході обшуку в квартирі АДРЕСА_1 : 
мобільний телефон «Iphone7» з сім-карткою з невідомим абонентським номером. 
В задоволенні решти вимог відмовити.
Ухвала про арешт майна виконується негайно слідчим, прокурором та може бути оскаржена до Житомирського апеляційного суду протягом 5 днів з дня її винесення.

Слідча суддя ОСОБА_1