ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 524/13950/25  Номер провадження 33/814/411/26	Головуючий у 1-й інстанції Пальчик О. О.  Доповідач ап. інст. Корсун О. М.	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 червня 2026 року 	м. Полтава	

Суддя Судової палати з розгляду кримінальних справ Полтавського апеляційного суду Корсун О.М., за участю: секретаря судового засідання Пархоменко Ю.І., особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , на постанову Автозаводського районного суду м. Кременчук від 01 грудня 2025 року,
ВСТАНОВИВ: 
Цією постановою
ОСОБА_1 ,  ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,
визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, і накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 17 000 гривень із позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 рік.
Стягнуто з ОСОБА_1 605 гривень 60 копійок судового збору.
За постановою місцевого суду ОСОБА_1 визнано винуватим у тому, що він 23 жовтня 2025 року о 22 годині 22 хвилини по просп. Полтавському, 2-В у м. Кременчук у порушення вимог п.2.9 «а» ПДР України керував транспортним засобом «Mercedes Benz 815», н.з. НОМЕР_1 , в стані алкогольного сп`яніння.
За змістом апеляційної скарги особа, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , просить скасувати постанову Автозаводського районного суду м. Кременчук від 01 грудня 2025 року та закрити провадженні у справі щодо нього за ч.1 ст.130 КУпАП на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП. Свої вимоги мотивує тим, що суд першої інстанції не врахував те, що: він рухався маршрутом Київ – Олександрія – Харків та зупинився на ночівлю по пров. Полтавському, 2-В у м. Кременчук, де знаходилася автомийка та горіло світло, при цьому, проїхав під знак «вантажний рух заборонено» приблизно на 20 м; коли він із напарником перед сном вечеряли до них під`їхали поліцейські та наклали на нього за в`їзд під вказаний вище знак штраф, який ним було сплачено; поліцейські прийняли рішення перевірити його на стан алкогольного сп`яніння, на що він не заперечував, оскільки далі не мав наміру рухатися в комендантську годину; він просив написати пояснення, але йому було відмовлено й зазначено говорити їх на камеру, що ним і було зроблено.
У судовому засіданні апеляційної інстанції ОСОБА_1 підтримав апеляційну скаргу, заперечив факт вчинення ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, з наведених у апеляційній скарзі підстав, зазначивши, що він спочатку припаркувався, вже потім вживав алкоголь, разом з тим, автомобілем у стані алкогольного сп`яніння не керував, транспортний засіб на момент прибуття поліції стояв нерухомим.
Суд апеляційної інстанції заслухав особу, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , вивчив матеріали справи, проаналізував доводи апеляційної скарги та дійшов висновку про таке.
Статтею 294 КУпАП регламентовано, що судове рішення суду першої інстанції переглядається в межах доводів апеляційної скарги.
Виходячи з положень ст.252 КУпАП, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.
Згідно зі ст.245 КУпАП завданням судді при розгляді справ про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності із законом.
Відповідальність за ч.1 ст.130 КУпАП настає, зокрема, за керування транспортним засобом особою в стані алкогольного сп`яніння.
Вимогами п.2.9 «а» ПДР України унормовано, що водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння.
Висновок місцевого суду про доведеність винуватості ОСОБА_1 у вчиненні ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП - керування транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння, відповідає фактичним обставинам справи, підтверджується наявними у матеріалах справи належними, допустимими, достовірними, а у своїй сукупності достатніми та взаємозв`язаними доказами, і є обґрунтованим.
Так, згідно з протоколом про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 492132 23 жовтня 2025 року о 22 годині 22 хвилини ОСОБА_1 по просп. Полтавському, 2-В у м. Кременчук у порушення вимог п.2.9 «а» ПДР України керував транспортним засобом «Mercedes Benz 815», н.з. НОМЕР_1 , в стані алкогольного сп`яніння.
Наведені вище обставини підтверджуються даними відеозаписів, записаних на технічних носіях інформації, з яких убачається те, що 23 жовтня 2025 року в період часу 22 година 22 хвилини – 22 година 23 хвилини ОСОБА_1 по просп. Полтавському, 2-В у м. Кременчук Полтавської обл. керував транспортним засобом «Mercedes Benz 815», н.з. НОМЕР_1 , та був зупинений поліцією. Сам ОСОБА_1 , перебуваючи на місці водія, підтвердив його рух цим транспортним засобом і погоджувався з правильністю ідентифікації його як водія поліцією. На місці події поліцією встановлено наявність підстав уважати, що водій ОСОБА_1 перебуває в стані алкогольного сп`яніння. На місці зупинки  ОСОБА_1 своєю поведінкою, конклюдентними діями відмовився від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння за допомогою спеціального технічного засобу (алкотестара), умисно не видихаючи в мундштук газоаналізатора необхідний об`єм повітря, перериваючи видихання повітря і незважаючи на роз`яснення поліцейського про порядок продуття цього алкотестера та зауваження щодо необхідності надання ОСОБА_1 належного об`єму повітря. На умисний характер означеної поведінки ОСОБА_1 свідчить у сукупності: кількість разів надання поліцейським ОСОБА_1 спеціального технічного засобу й можливості пройти огляд - 6 разів; характерне спрацювання сигналу алкотестера про те, що ОСОБА_1 не здійснював належне продуття спеціального технічного засобу; те, що в медичному закладі ОСОБА_1 два рази надав необхідний об`єм повітря для отримання результату спеціального технічного засобу. Так, у подальшому поліцією було доставлено ОСОБА_1 до медичного закладу, де він пройшов огляд на стан алкогольного сп`яніння, за результатами якого встановлено перебування ОСОБА_1 в стані алкогольного сп`яніння.
Зафіксовані засобами об`єктивного контролю (відеозаписами) обставини також знаходять своє відображення в змісті медичного висновку КНМП «Кременчуцька міська лікарня планового лікування» №593 від 23 жовтня 2025 року, яким підтверджено перебування ОСОБА_1 , в тому числі на час керування транспортним засобом, у стані алкогольного сп`яніння.
Отже, наведені вище докази підтверджують зміст один одного й безперечно доводять винуватість ОСОБА_1 у вчиненні ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, та об`єктивних обставин не довіряти їм немає. Підстав для висновку про недопустимість, недостовірність чи неналежність цих доказів перевіркою матеріалів справи не встановлено.
Даними ж безперервного відеозапису підтверджено те, що ОСОБА_1 керував транспортним засобом, був зупинений поліцією, пройшов огляд на стан алкогольного сп`яніння, результати якого підтвердили перебування апелянта в стані алкогольного сп`яніння, і ці процеси безперервно й послідовно тривали один за один, у ході чого ОСОБА_1 перебував біля поліції. Викладені вище докази безумовно підтверджують саме керування ОСОБА_1 автомобілем у стані алкогольного сп`яніння, тобто те, що на момент виконання ним функцій водія він вже перебував у стані алкогольного сп`яніння, що спростовує доводи й показання апелянта про те, що він вжив алкоголь вже під час вечері, після того як зупинив транспортний засіб. 
Посилання апелянта на те, що поліцією не було надано йому можливості надати письмові пояснення є неспроможними, оскільки в матеріалах справи наявні власноруч складені ОСОБА_1 письмові пояснення, які він надавав поліції, та їх зміст засвідчено його підписом (а.с.6).
Таким чином, доводи апеляційної скарги, з яких ставиться питання про скасування оскаржуваної постанови й закриття провадження щодо ОСОБА_1 на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП, не знайшли свого підтвердження.
Разом з тим, суд апеляційної інстанції, керуючись ч.7 ст.294 КУпАП, вважає, що постанова місцевого суду в частині накладеного на  ОСОБА_1 стягнення підлягає зміні.
Як убачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 є водієм із посвідченням водія серії НОМЕР_2 , що підтверджується довідкою ВАП БПП у м. Кременчук УПП у Полтавській області ДПП (а.с.8).
Із урахуванням положень ст.23, 33 КУпАП, суд апеляційної інстанції погоджується з висновком місцевого суду про необхідність накладення на  ОСОБА_1 за ч.1 ст.130 КУпАП стягнення у вигляді штрафу з позбавленням права керування транспортними засобами відповідно до санкції ч.1 ст.130 КУпАП.
Водночас апеляційний суд зауважує, що згідно з положеннями ст.27 КУпАП штраф є грошовим стягненням, що накладається на громадян, посадових та юридичних осіб за адміністративні правопорушення у випадках і розмірі, встановлених цим Кодексом та іншими законами України.
Санкцією ч.1 ст.130 КУпАП передбачено накладення стягнення на водіїв (осіб, які керували транспортними засобами) у вигляді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік. Положення КУпАП, які регулюють порядок заміни на штраф інших видів стягнень теж розраховують таку заміну, виходячи з неоподатковуваного мінімуму доходів громадян.
Тобто зазначені вище положення КУпАП сформульовано однозначно, вони чітко й послідовно вказують на єдиний вимір розміру стягнення у вигляді штрафу - неоподатковуваний мінімум доходів громадян.
При ухваленні оскаржуваної постанови місцевий суд наклав на  ОСОБА_1 стягнення у вигляді штрафу в розмірі 17 000 гривень із позбавлення права керування транспортними засобами на строк 1 рік, проте не вказав про кратний розмір штрафу у співвідношенні до неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, як того вимагають приписи КУпАП. Тобто при накладенні стягнення суд першої інстанції неправильно застосував норму матеріального права, що є підставою для зміни судового рішення судом апеляційної інстанції у відповідній частині.
Отже, оскаржувану постанову в частині накладеного на  ОСОБА_1  стягнення належить змінити та вважати його притягнутим до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП із застосуванням стягнення у вигляді штрафу в розмірі 1 000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 гривень, із позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 рік відповідно до санкції ч.1 ст.130 КУпАП, яка є безальтернативною. Зазначена вище зміна не погіршує становище  ОСОБА_1 .
Аналогічний підхід викладено в постанові Верховного Суду від 16 грудня 2025 року у справі №707/1509/24 (провадження №51-178км25), яка, з огляду на логіку та зміст правозастосування, є релевантною для врахування у справі, що є предметом апеляційного розгляду.
Керуючись ст.294 КУпАП, апеляційний суд,
ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , залишити без задоволення.
У порядку ч.7 ст.294 КУпАП постанову Автозаводського районного суду м. Кременчук від 01 грудня 2025 року щодо ОСОБА_1 в частині накладеного на нього стягнення змінити.
Вважати ОСОБА_1 притягнутим до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП із накладенням на нього стягнення за цим законом у вигляді штрафу в розмірі 1 000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 гривень, із позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 рік.
В іншій частині постанову місцевого суду залишити без зміни.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню не підлягає.

Суддя Полтавського
апеляційного суду    О.М. Корсун