номер провадження справи 15/216/25

ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07.05.2026 Справа № 908/3922/25
м. Запоріжжя Запорізької області 
Господарський суд Запорізької області у складі судді Горохова Ігоря Сергійовича, за участю секретаря судового засідання Пікалова І.С., розглянувши матеріали справи
за позовом Департаменту комунальної власності та приватизації Запорізької міської ради, 69105, м. Запоріжжя, пр. Соборний, 206 
до відповідача Авраменко Тетяни Леонідівни, АДРЕСА_1 
третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні позивача – Комунальне підприємство “Виробниче ремонтно – експлуатаційне житлове об`єднання № 7”, 69032, м. Запоріжжя, пр. Металургів, буд. 11
про розірвання договору оренди нежитлового приміщення, повернення об`єкта оренди шляхом виселення 

за участю представників сторін:
від позивача: Голосова С.І., представник, довіреність № 02/01/01-10 від 02.01.2026, посвідчення № 1929 від 26.05.2025;
від відповідача: Харламов Д.І., адвокат, ордер серії АР № 1295309 від 08.02.2026, посвідчення № 805 від 29.07.2010, свідоцтво № 805 від 29.07.2010;
від третьої особи: не з`явився;

установив
29.12.2025 через підсистему “Електронний суд” до Господарського суду Запорізької області надійшла позовна заява Департаменту комунальної власності та приватизації Запорізької міської ради до відповідача Авраменко Тетяни Леонідівни про розірвання договору оренди від 27.01.2022 № 585/13 нерухомого майна по вул. Мала, 3, м. Запоріжжя, укладеного між Департаментом комунальної власності та приватизації Запорізької міської ради, Комунальним підприємством “Виробниче ремонтно-експлуатаційне житлове об`єднання № 7” та Авраменко Тетяною Леонідівною; звільнення нежитлового приміщення LVII, LVIII цокольного поверху (літ. А-9) загальною площею 116,50 кв.м. по вул. Мала, 3, м. Запоріжжя, шляхом виселення Авраменко Тетяни Леонідівни. 
Згідно з протоколом автоматизованого розподілу від 29.12.2025 здійснено автоматизований розподіл зазначеної позовної заяви між суддями, присвоєно їй єдиний унікальний номер судової справи 908/3922/25 та визначено до розгляду судді Горохову І.С.
Ухвалою суду від 30.12.2025 позовна заява була залишена без руху для усунення недоліків, допущених позивачем.
08.01.2026 через підсистему “Електронний суд” від Департаменту комунальної власності та приватизації Запорізької міської ради надійшла заява про усунення недоліків позовної заяви.
Ухвалою суду від 09.01.2026 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі № 908/3922/25. Ухвалено розглядати справу за правилами загального позовного провадження. Підготовче засідання призначено на 09.02.2026 об 11:00 год. Залучено до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача – Комунальне підприємство “Виробниче ремонтно-експлуатаційне житлове об`єднання № 7”.
02.02.2026 через систему “Електронний суд” надійшли письмові пояснення третьої особи, в яких просить розглядати справу без його участі та надає свої пояснення щодо позову.
Ухвалою суду від 09.02.2026 продовжено строк підготовчого провадження строком на тридцять днів. Відкладено підготовче засідання на 10.03.2026 о 10:00 год. 
10.03.2026 через підсистему “Електронний суд” від відповідача суд отримав відзив на позовну заяву, в якому відповідач просить суд продовжити (поновити) строк на подання відповідачем відзиву у справі внаслідок загострення бойової ситуацій у прифронтовому місті Запоріжжя. Також, просить відмовити у задоволення позову в повному обсязі.
Ухвалою суду від 10.03.2026 відкладено підготовче засідання на 30.03.2026 о 10:30 год. 
30.03.2026, до початку засідання, через підсистему “Електронний суд” від позивача суд отримав відповідь на відзив, сформовану у підсистемі 27.03.2026. 
Ухвалою суду від 30.03.2026 підготовче засідання у справі відкладено на 08.04.2026 об 11:00 год. 
06.04.2026 через підсистему “Електронний суд” від відповідача суд отримав заперечення (на відповідь на відзив), сформовані у підсистемі 04.04.2026. 
08.04.2026 зарито підготовче провадження та призначено справу до розгляду по суті на 07.05.2026, про що постановлено ухвалу. 
Технічна фіксація засідання здійснювалась за допомогою підсистеми відеоконференцзв`язку vkz.court.gov.ua.
Судом перевірені повноваження присутніх представників позивача та відповідача. Відводів складу суду не заявлено.
Позов заявлено з тих підстав, що між позивачем та відповідачем було укладено договір оренди нежитлового приміщення. За орендарем обліковується заборгованість з орендної плати за період з березня 2024 року по жовтень 2025 року. У разі істотного порушення умов договору оренди просить розірвати договір та звільнити приміщення. 
Відповідач щодо позову заперечила з тих підстав, що повноваження орендодавця за чинним договором оренди перейшли до департаменту управління активами Запорізької міської ради. Позов про розірвання договору та виселення повинно подавати саме Департамент управління активами Запорізької міської ради. Позивачем не надано до позову листування на виконання умов пункту 10.7 договору з приводу прострочення сплати орендної плати. Є неправомірним одночасне задоволення вимоги про розірвання договору та вимоги про виселення, оскільки спочатку повинно набрати законної сили судове рішення про розірвання договору і лише у випадку не виконання орендарем вимоги про повернення орендованого приміщення протягом трьох робочих днів, орендодавець має право звернутися до суду із позовом про виселення. 
У відповіді на відзив позивач зазначив, що департамент комунальної власності та приватизації Запорізької міської ради знаходиться у стані припинення та при цьому працює ліквідаційна комісія. Департамент управління активами Запорізької міської ради здійснює свої повноваження з урахуванням рішення Запорізької міської ради від 17.03.2023 № 55 але без правонаступництва попереднього Департаменту, оскільки це не зазначено в рішенні Запорізької міської ради. Орендна плата самостійно визначається орендарем за договором оренди за кожен наступний місяць, розраховується та спрямовується на розрахункові рахунки орендодавця та балансоутримувача. Умовами договору встановлюється обов`язок своєчасно та в повному обсязі сплачувати плату з урахуванням її індексації, незалежно від наслідків господарської діяльності. Посилання на відсутність листування є безпідставним, оскільки позивач не заявляє позовну вимогу про стягнення заборгованості з орендної плати, а просить розірвати договір та виселити відповідача. 
Відповідач вкотре наголосив на тому, що на підставі рішень Запорізької міської ради повноваження орендодавця за чинним договором оренди перейшли до Департаменту управління активами Запорізької міської ради. Посилається на наявність удових рішень в інших справах в яких було установлено, що повноваження за договорами оренди перейшли до Департаменту управління активами Запорізької ради не за додатковими угодами, а саме на підставі рішень Запорізької міської ради. 
Третя особа надала пояснення та зазначила, що відповідач систематично порушує грошову дисципліну за договором оренди. Суттєве порушення орендарем договірної дисципліни очевидно є істотним порушенням та підставою для розірвання договору оренди в судовому порядку. 
Судом проголошено скорочене (вступну та резолютивну частини) рішення. 
Розглянувши та дослідивши матеріали справи, суд щодо спору зазначає наступне.
27.01.2022 між Департаментом комунальної власності та приватизації Запорізької міської ради (Орендодавець), Комунальним підприємством «Виробниче ремонтно-експлуатаційне житлове об`єднання № 7» (Балансоутримувач) та фізичною особою – підприємцем Авраменко Тетяною Леонідівною (Орендар) укладено договір оренди нежитлового приміщення від 27.01.2022 № 585/13 (договір).
Відповідно до п. 1.1. договору Орендодавець, Балансоутримувач шляхом проведення аукціону, на підставі протоколу електронного аукціону від 19.01.202 № LLЕ001-UА-20211229-01599 передає, а Орендар приймає в строкове платне користування комунальне майно - нежитлове приміщення LVII, LVIII цокольного поверху (літ. А-9) загальною площею 116,50 кв.м по вул. Мала, 3, м. Запоріжжя, яке перебуває у господарському віданні Комунального підприємства «Виробниче ремонтно-експлуатаційне житлове об`єднання № 7».
Пунктом 1.2. договору визначено що майно передається в оренду за будь-яким призначенням, окрім: розміщення ветеринарних лікарень (клінік); казино інших гральних закладів, гральних автоматів; ресторанів, барів, кафе, закусочних, буфетів, кафетеріїв, що здійснюють продаж товарів підакцизної групи; ритуальних послуг; складів; збір та сортування вторинної сировини; нічні клуби; ресторани з нічним режимом роботи (після 22 год.); сауни лазні; організація концертів та іншої видовищно-розважальної діяльності; готелі, хостели, турбази, мотелі, кемпінги, літні будиночки; комп`ютерні клуби та Інтернет-кафе.
Розділ 3 договору встановлює розмір орендної плати та порядок її сплати Орендарем. Відповідно до розділу 3 договору орендна плата становить суму, визначену за наслідками проведення аукціону (протоколу електронного аукціону від 19.01.2022 № LLЕ001-UА-20211229-01599) і становить 5386,87 грн х Іінф. 12/20211 х Іінф. 01/2022 без ПДВ.
Орендна плата визначається за кожен наступний місяць розраховується та спрямовується Орендарем самостійно: 70% на розрахунковий рахунок місцевого бюджету, 30% на розрахунковий рахунок Балансоутримувача, щомісячно не пізніше 20 числа місяця, наступного за звітнім.
Оплата орендної плати підтверджується Орендарем шляхом надання Балансоутримувачу інформації про перерахування орендної плати (копії документів про сплату орендної плати).
Строк дії договору визначено п. 10.1. відповідно до якого строк дії договору становить 27.01.2022 по 26.01.2027.
Відповідно до п. п. 10.6.3 п. 10.6 договору, договір припиняється на вимогу орендодавця з підстав, якщо Орендар допустив прострочення сплати орендної плати на строк більше трьох місяців. 
Відповідно до п. 10.7 договору, про наявність однієї з підстав для дострокового припинення договору з ініціативи Орендодавця, передбачених підпунктом 10.6.3 цього договору, Орендодавець або Балансоутримувач повідомляє Орендаря та іншу сторону договору листом. У листі має міститись опис порушення і вимога про його усунення в строк, що не перевищує 30 календарних днів з дати реєстрації такого листа (5-ти робочих днів, якщо порушення стосується прострочення сплати орендної плати або перешкоджання у здійсненні Орендодавцем або Балансоутримувачем контролю за використанням Майна).
Лист надсилається на адресу електронної пошти Орендаря, зазначеної у договорі або поштовим відправленням із описом вкладення за адресою зазначеною в єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань або за адресою орендованого Майна.
Якщо протягом встановленого у вимозі часу Орендар не усунув порушення, Орендодавець або Балансоутримувач надсилає Орендарю та іншій стороні договору лист, у якому повідомляє Орендаря про дострокове припинення договору на вимогу Орендодавця. Договір вважається припиненим (розірваним) на 5-ий робочий день п надіслання Орендодавцем або Балансоутримувачем Орендарю та іншій стороні договору листа про дострокове припинення цього договору. Лист про дострокове припинення цього договору надсилається електронною поштою або поштовим відправленням з описом вкладення за адресою Орендаря, зазначеною в єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань або за адресою орендованого майна. Дата дострокового припинення цього договору на вимогу Орендодавця встановлюється на підставі штемпеля поштового відділення на поштовому відправленні Орендодавця, або з дати отримання електронного листа - підтвердження від Орендаря.
Листування з приводу наявності заборгованості та про дострокове припинення договору оренди на вимогу Орендодавця позивачем не надано. 
Станом на жовтень 2025 року заборгованість з орендної плати за даними бухгалтерського обліку балансоутримувача становить 255 550,61 грн за період з березня 2024 року по жовтень 2025 року. 
Відповідно до Відповіді № 2193550 від 30.12.2025 з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань Авраменко Тетяна Леонідівна припинила статус фізичної особи-підприємця за власним рішенням, про що до реєстру внесено запис: 2001030060001086531 дата 31.07.2025. 
Відповідно до статті 4 ГПК України право на звернення до господарського суду в установленому цим Кодексом порядку гарантується. Ніхто не може бути позбавлений права на розгляд його справи у господарському суді, до юрисдикції якого вона віднесена законом. Юридичні особи та фізичні особи - підприємці, фізичні особи, які не є підприємцями, державні органи, органи місцевого самоврядування мають право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів у справах, віднесених законом до юрисдикції господарського суду, а також для вжиття передбачених законом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.
Предметна та суб`єкта юрисдикція господарських судів, тобто сукупність повноважень господарських судів щодо розгляду справ, віднесених до їх компетенції, визначена статтею 20 ГПК України. Так, за частиною першою цієї статті господарські суди розглядають справи у спорах, що виникають у зв`язку зі здійсненням господарської діяльності (крім справ, передбачених частиною другою цієї статті), та інші справи у визначених законом випадках, зокрема: справи у спорах, що виникають при укладанні, зміні, розірванні і виконанні правочинів у господарській діяльності, крім правочинів, стороною яких є фізична особа, яка не є підприємцем, а також у спорах щодо правочинів, укладених для забезпечення виконання зобов`язання, сторонами якого є юридичні особи та (або) фізичні особи – підприємці.
Відповідно до положень частини другої цієї ж статті право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів у справах, віднесених законом до юрисдикції господарського суду, а також для вжиття передбачених законом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням мають юридичні особи та фізичні особи - підприємці, фізичні особи, які не є підприємцями, державні органи, органи місцевого самоврядування.
За статтею 45 ГПК України сторонами в судовому процесі – позивачами і відповідачами – можуть бути особи, зазначені в статті 4 цього Кодексу, тобто, і фізичні особи, які не є підприємцями, а винятки, коли спори, стороною яких є фізична особа, що не є підприємцем, не підлягають розгляду у господарських судах, чітко визначені положеннями статті 20 цього Кодексу (як приклад, пункти 5, 10, 14 цієї статті).
Наведене свідчить про те, що з дати набрання чинності ГПК України в редакції Закону України від 3 жовтня 2017 року № 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» одним із критеріїв віднесення справ до господарської юрисдикції визначено наявність між сторонами саме господарських правовідносин, а також впроваджено підхід щодо розмежування юрисдикції залежно від предмета правовідносин, а не лише від суб`єктного складу сторін.
Отже, ознаками спору, на який поширюється юрисдикція господарського суду, є наявність між сторонами господарських відносин, врегульованих ЦК України, ГК України, іншими актами господарського і цивільного законодавства, і спору про право, що виникає з відповідних відносин, наявність у законі норми, що прямо передбачала б вирішення спору господарським судом, відсутність у законі норми, що прямо передбачала б вирішення такого спору судом іншої юрисдикції. 
З огляду на положення частини першої статті 20 ГПК України, а також статей 4, 45 цього Кодексу для визначення юрисдикції господарського суду щодо розгляду конкретної справи має значення суб`єктний склад саме сторін правочину та наявність спору, що виник у зв`язку зі здійсненням господарської діяльності.
Спір між сторонами виник з договору оренди нежитлового приміщення щодо його розірвання та виселення внаслідок неналежного виконання умов договору щодо своєчасної сплати орендних платежів. 
Відповідно до статті 3 ГК України (чинний на час виникнення спірних правовідносин) під господарською діяльністю розуміється діяльність суб`єктів господарювання у сфері суспільного виробництва, спрямована на виготовлення та реалізацію продукції, виконання робіт чи надання послуг вартісного характеру, що мають цінову визначеність. Господарська діяльність, що здійснюється з метою одержання прибутку, є підприємництвом, а суб`єкти підприємництва - підприємцями.
Згідно із частиною першою статті 128 ГК України громадянин визнається суб`єктом господарювання у разі здійснення ним підприємницької діяльності за умови державної реєстрації його як підприємця без статусу юридичної особи відповідно до статті 58 цього Кодексу.
За частиною першою статті 173 ГК України зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або відмовитися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку, є господарським зобов`язанням.
За положеннями статті 51 ЦК України до підприємницької діяльності фізичних осіб застосовуються нормативно-правові акти, що регулюють підприємницьку діяльність юридичних осіб, якщо інше не встановлено законом або не випливає із суті відносин.
Відповідно до статті 52 ЦК України, ФОП відповідає за зобов`язаннями, пов`язаними з підприємницькою діяльністю, усім своїм майном, крім майна, на яке згідно із законом не може бути звернено стягнення.
За змістом статей 51, 52, 598– 609 ЦК України, статей 202– 208 ГК України, частини восьмої статті 4 Закону України від 15 травня 2003 року № 755-IV «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб – підприємців та громадських формувань» у випадку припинення підприємницької діяльності ФОП (із внесенням до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб – підприємців та громадських формувань запису про державну реєстрацію такого припинення) її зобов`язання (господарські зобов`язання) за укладеними договорами не припиняються, а продовжують існувати, оскільки вона як фізична особа не перестає існувати та відповідає за своїми зобов`язаннями, пов`язаними з підприємницькою діяльністю, усім своїм майном.
Наведена вище правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 13.02.2019 у справі № 910/8729/18. 
Таким чином, виходячи із суб`єктного складу та змісту правовідносин сторін як таких, що виникли з договору оренди нежитлового приміщення, зобов`язання за яким у відповідача із втратою його статусу як ФОП не припинились, то дана справа належать до господарської юрисдикції.
Правовідносини між сторонами у справі виникли на підставі договору оренди нежитлового приміщення від 27.01.2022 № 585/13. 
Судом установлено, що рішенням Запорізької міської ради № 77 від 07.12.2022 ухвалено: 
1. Створити Департамент управління активами Запорізької міської ради.
2. Затвердити Положення про Департамент управління активами Запорізької міської ради (додається).
3. Визначити адресу місцезнаходження Департаменту управління активами Запорізької міської ради: 69105 м. Запоріжжя, вул. Зелинського, 3.
17.03.2023 рішенням Запорізької міської ради № 55 «Про припинення шляхом ліквідації Департаменту комунальної власності та приватизації Запорізької міської ради» ухвалено:
- припинити шляхом ліквідації департамент комунальної власності та приватизації Запорізької міської ради (ідентифікаційний код 37573068; місцезнаходження: 69105, Запорізька область, місто Запоріжжя, проспект Соборний, будинок 206);
- встановити строк для задоволення вимог кредиторів у два місяці з дати оприлюднення повідомлення про дане рішення.
- затвердити персональний склад ліквідаційної комісії з припинення шляхом ліквідації для проведення передбаченої законодавством процедури ліквідації департаменту комунальної власності та приватизації Запорізької міської ради (додається) далі за текстом – «Ліквідаційна комісія».
17.03.2023 рішенням Запорізької міської ради № 132 «Про передачу повноважень департаменту комунальної власності та приватизації Запорізької міської ради» ухвалено:
1. Надати Департаменту управління активами Запорізької міської ради повноваження завершити процеси з питань:
- оренди об`єктів права комунальної власності Запорізької міської територіальної громади;
- приватизації об`єктів права комунальної власності Запорізької міської територіальної громади;
- контролю за виконанням покупцями/ орендарями зобов`язань за відповідними договорами купівлі-продажу та оренди об`єктів права комунальної власності;
- списання комунального майна Запорізької міської територіальної громади;
- прийняття майна державної або іншої форми власності у комунальну власність Запорізької міської територіальної громади;
- передачі комунального майна Запорізької міської територіальної громади у державну власність, у комунальну (спільну) власність інших територіальних громад та інших подібних, які були розпочаті департаментом комунальної власності та приватизації Запорізької міської ради на підставі відповідних рішень Запорізької міської ради, її виконавчого комітету, розпоряджень міського голови, наказів департаменту комунальної власності та приватизації Запорізької міської ради, якщо відповідно до приписів цих розпорядчих документів не виникло правовідносин, пов`язаних з реалізацією певних суб`єктивних прав та охоронюваних законом інтересів (які не вичерпані в зв`язку з повним виконанням).
2. Положення п. 1 цього рішення набирають чинності через 30 днів з дати прийняття рішення Запорізької міської ради про припинення шляхом ліквідації департаменту комунальної власності та приватизації Запорізької міської ради.
3. В рішеннях Запорізької міської ради, її виконавчого комітету, розпорядженнях міського голови, які станом на дату прийняття рішення про ліквідацію департаменту комунальної власності та приватизації Запорізької міської ради, не виконані або час виконання яких не настав, якщо відповідно до приписів цих актів органів місцевого самоврядування не виникло правовідносин, пов`язаних з реалізацією певних суб`єктивних прав та охоронюваних законом інтересів (які не вичерпані в зв`язку з повним виконанням), замість слів: “департамент комунальної власності та приватизації Запорізької міської ради” в усіх відмінках читати: “Департамент управління активами Запорізької міської ради” у відповідному відмінку. 
4. Встановити що повноваження орендодавця за чинними договорами оренди переходять до Департаменту управління активами Запорізької міської ради з моменту укладання відповідних додаткових угод до договорів в частині зміни орендодавця.
Відповідно до п. 10.3 договору, зміни і доповнення до договору здійснюються у встановленому чинним законодавством порядку за взаємною згодою сторін до закінчення строку його дії, шляхом укладання додаткової угоди до договору. 
У разі, якщо договір посвідчено нотаріально, додаткова угода про внесення змін і доповнень до нього, підлягає нотаріальному посвідченню.
Витрати на здійснення нотаріального посвідчення та державної реєстрації Договору та додаткових угод до нього покладаються на орендаря. 
Додаткова угода до договору оренди з приводу заміни орендодавця між сторонами не укладалась. 
Згідно з п. 1.9 Положення про Департамент управління активами Запорізької міської ради, затвердженого рішенням міської ради від 07.12.2022 № 77, Департамент є органом приватизації Запорізької міської ради, на підставі відповідного рішення Запорізької міської ради, орендодавцем нерухомого майна та земельних ділянок комунальної власності Запорізької міської територіальної громади. 
З урахуванням рішень Запорізької міської ради від 07.12.2022 № 77, від 17.03.2023 № 55, від 17.03.2023 № 32 та Положення, Департамент управління активами Запорізької міської ради виконує функції Департаменту комунальної власності та приватизації в силу самих рішень Запорізької міської ради, які є обов`язковим до виконання на відповідній території відповідно до ст. 144 Конституції України і виконання таких функцій, на думку суду, не пов`язується з обов`язковістю укладання відповідних додаткових угод до договорів в частині зміни орендодавця. Відповідно як укладення так і не укладення додаткових угод до договорів в частині зміни орендодавця не впливає на перехід повноважень Орендодавця до Департаменту управління активами. 
Таким чином, повноваження Орендодавця за договором оренди № 585/13 від 27.01.2022 перейшли від Департаменту комунальної власності та приватизації Запорізької міської ради до Департаменту управління активами Запорізької міської ради, і позов про розірвання договору оренди та виселення повинно подавати саме департамент управління активами Запорізької міської ради ідентифікаційний код 45013287. 
У постанові Верховного Суду від 11.01.2024 у справі № 911/84/22 зазначено, що право кожної особи на звернення до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу закріплено статтею 16 Цивільного кодексу України. Суд шляхом вчинення провадження у справах здійснює захист їх прав і охоронюваних законом інтересів, які порушені або оспорюються.
Відповідно до положень частини 1 статті 2 Господарського процесуального кодексу України, завданням господарського судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів, пов`язаних із здійсненням господарської діяльності, та розгляд інших справ, віднесених до юрисдикції господарського суду, з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав і законних інтересів фізичних та юридичних осіб, держави.
Відповідно до частин 1, 2 статті 4 Господарського процесуального кодексу України, право на звернення до господарського суду в установленому цим Кодексом порядку гарантується. Ніхто не може бути позбавлений права на розгляд його справи у господарському суді, до юрисдикції якого вона віднесена законом. Юридичні особи та фізичні особи - підприємці, фізичні особи, які не є підприємцями, державні органи, органи місцевого самоврядування мають право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів у справах, віднесених законом до юрисдикції господарського суду, а також для вжиття передбачених законом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.
Порушенням вважається такий стан суб`єктивного права, за якого воно зазнало протиправного впливу з боку правопорушника, внаслідок чого суб`єктивне право особи зменшилося або зникло як таке; порушення права пов`язано з позбавленням можливості здійснити, реалізувати своє право повністю або частково.
Водночас позивач, тобто особа, яка подала позов, самостійно визначається з порушеним, невизнаним чи оспорюваним правом або охоронюваним законом інтересом, які потребують судового захисту. Обґрунтованість підстав звернення до суду оцінюються судом у кожній конкретній справі за результатами розгляду позову.
У постанові від 09.02.2022 у справі № 910/6939/20 Велика Палата Верховного Суду зазначила, що правом на звернення до суду за захистом наділена особа у разі порушення, невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів. При цьому суд повинен установити, чи були порушені, не визнані або оспорені права, свободи чи інтереси цих осіб, і залежно від установленого вирішити питання про задоволення позовних вимог або відмову в їх задоволенні.
Положеннями статті 45 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що сторонами в судовому процесі - позивачами і відповідачами - можуть бути особи, зазначені у статті 4 цього Кодексу. Позивачами є особи, які подали позов або в інтересах яких подано позов про захист порушеного, невизнаного чи оспорюваного права або охоронюваного законом інтересу. Відповідачами є особи, яким пред`явлено позовну вимогу.
Відповідно до правового висновку викладеного у постанові Великої Палати Верховного Суду від 15.09.2022 у справі № 910/12525/20, правовідносини - одна з основоположних категорій права, структуру якої складають: учасники або суб`єкти правовідносин (особи, які беруть участь у правовідносинах); об`єкти правовідносин (немайнове або майнове благо, стосовно якого виникає певний зв`язок між суб`єктами правовідносин); зміст правовідносин (суб`єктивні цивільні права та суб`єктивні цивільні обов`язки їх учасників). Існування правовідносин неможливе за відсутності одного (або декількох) зі складових елементів їх структури.
Договір є однією з підстав виникнення правовідносин. Договір установлює суб`єктний склад конкретних правовідносин, а також їх зміст. При цьому визначення предмета договору (об`єкта, з приводу якого такий договір укладається) у його змісті виступає обов`язковою умовою для породження обумовлених договором правових наслідків.
Відповідно до статті 14 Господарського процесуального кодексу України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у господарських справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.
Верховний Суд у постанові від 28.10.2020 у справі № 761/23904/19 зазначив, що визначення позивачем у позові складу сторін у справі (позивача та відповідача) має відповідати реальному складу учасників спору у спірних правовідносинах та має на меті ефективний захист порушених прав (свобод, інтересів) особи, яка вважає, що вони порушені, із залученням необхідного кола осіб, які мають відповідати за позовом.
Належними сторонами у судовому процесі є суб`єкти переданих на розгляд суду спірних матеріально-правових відносин. Належний позивач - особа, якій належить право вимоги; належний відповідач - особа, котра повинна відповідати за позовом. Відповідно, належними сторонами будуть ті особи, які є суб`єктами права вимоги чи несення обов`язку.
При цьому, норми Господарського процесуального кодексу України не передбачають можливості заміни позивача чи залучення як співпозивача.
Якщо позов пред`явила особа, якій не належить право вимоги, суд повинен відкрити провадження, встановити дійсні обставини і, переконавшись у тому, що вимоги пред`явлено неналежним позивачем, відмовити йому у задоволенні позову. Це є самостійною підставою для відмови в позові. Вказані правові висновки викладені у постановах Великої Палати Верховного Суду від 07.07.2020 у справі № 910/10647/18, від 08.10.2019 у справі № 916/2084/17.
Встановивши обставини звернення з позовом неналежного позивача, суд повинен відмовити в задоволенні такого позову, не розглядаючи його по суті позовних вимог, оскільки у випадку наступного звернення до суду належного позивача можуть бути встановлені певні фактичні обставини у первісно поданому позові без участі належної сторони спору (правова позиція зазначена у постанові Верховного Суду у складі Касаційного господарського суду від 17.04.2018 у справі № 910/3433/17).
Частинами 1, 2 статті 86 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
З огляду на викладене, беручи до уваги встановлені в результаті розгляду фактичні обставини справи, здійснивши оцінку та правовий аналіз доказів та пояснень учасників судового розгляду наданих до суду на обґрунтування відповідних обставин спірних правовідносин, суд дійшов висновку про недоведеність ініціатором позову порушення його прав та інтересів за зобов`язаннями, які виникли за договором оренди нежитлового приміщення від 27.01.2022 № 585/13, та вважає, що Департамент комунальної власності та приватизації Запорізької міської ради є неналежним позивачем у цій справі, що є самостійною підставою для відмови в позові.
Відповідно до приписів статті 129 Господарського процесуального кодексу України, враховуючи відмову в задоволенні позову, судовий збір за подання позовної заяви покладається на позивача.
Керуючись ст. ст. 129, 231, 232, 233, 236 - 238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, суд 
вирішив
У позові відмовити повністю.
Витрати із сплати судового збору покласти на позивача. 

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до суду апеляційної інстанції. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Судове рішення складено повністю 12 травня 2026 року.

Суддя І. С. Горохов