Справа №: 398/6881/25	

провадження №: 2/398/832/26
РІШЕННЯ
Іменем України 

"06" травня 2026 р. Олександрійський міськрайонний суд Кіровоградської області в складі:
головуючого судді Авраменка О.В.,
з участю секретарів судового засідання Міщенко С.А., Суржик І.С.,
представників позивача - Сівової І.А., Коваленко О.В., 
третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору - ОСОБА_1 , ОСОБА_2 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань в м. Олександрії в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом Виконавчого комітету Новопразької селищної ради Олександрійського району Кіровоградської області, як органу опіки та піклування, до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору: ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів

В С ТА Н О В И В:

Виконавчий комітет Новопразької селищної ради Олександрійського району, як орган опіки та піклування, звернувся в суд в інтересах малолітньої дитини ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з позовом до  ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору: ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів. Свої вимоги обґрунтовує тим, що відповідачі є батьками малолітньої дитини. 02.04.2025 року малолітня ОСОБА_6 була виявлена на території с. Шарівка, як покинута матір`ю. Матір після скоєного не виходила на контакт зі службою у справах дітей. Дитину було влаштовано до сім`ї патронатного вихователя ОСОБА_1 . Відповідачі звернулись до органу ДРАЦС для встановлення батьківства ОСОБА_3 та отримали повторне свідоцтво про народження дитини, тим самим змінивши прізвище та по батькові дитини ОСОБА_5 на ОСОБА_5 . Виконавчим комітетом Новопразької селищної ради, у зв`язку з відсутністю належних умов проживання для малолітньої дитини та невиконання батьками батьківських обов`язків відносно неї, було неодноразово продовжено термін перебування малолітньої дитини в сім`ї патронатного вихователя. Батьки малолітньої дитини на сьогоднішній день фактично разом не проживають та ухиляються від виконання батьківських обов`язків відносно дитини. ОСОБА_4 вже позбавлена батьківських прав відносно малолітньої дитини ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Під час обстеження умов проживання житла, де проживають відповідачі, встановлено незадовільні умови проживання, бруд, розкидані речі, не виявлено запасу продуктів харчування та необхідного сезонного одягу для дитини. Умови, які було виявлено несуть загрозу життю та здоров`ю дитини. За весь період перебування на обліку та роботи батьків з фахівцем із соціальної роботи в період з квітня 2025 року по жовтень 2025 року, матеріально-побутові умови сім`ї не змінились, відповідачі не працевлаштувались, не створили належні умови для проживання та виховання дитини. Своєю безвідповідальною поведінкою та неналежним виконанням батьківських обов`язків відповідачі створили умови, які порушують права та інтереси дитини, не надають донці жодної уваги та турботи, не приділяють уваги її соціальному та духовному розвитку, матеріально не утримують, самоусунулись, ухиляються від виконання батьківських обов`язків, в зв`язку з чим, з метою найбільш повного та всебічного забезпечення прав та законних інтересів малолітньої ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , позивач вважає за необхідне позбавити відповідачів батьківських прав та стягнути з них аліменти на утримання дитини.
Ухвалою від 10.11.2025 року відкрито провадження у справі та призначено підготовче засідання на 08.12.2025 року.
Відповідачі, належним чином повідомлені про час, дату та місце проведення підготовчого засідання, призначеного на 08.12.2025 року, не з`явилися. Відповідач ОСОБА_4 подала клопотання про відкладення підготовчого судового засідання та надання їй часу залучити адвоката. Відповідач ОСОБА_3 причини неявки суду не повідомив. У зв`язку із задоволенням клопотання відповідача ОСОБА_4 , підготовче засідання відкладено на 07.01.2026 року.
07.01.2026 року в підготовчому засіданні відповідач ОСОБА_3 просив відкласти підготовче засідання для можливості звернення за правовою допомогою. Відповідач ОСОБА_4 причини неявки суду не повідомила. У зв`язку із задоволенням клопотання відповідача ОСОБА_3 , підготовче засідання відкладено на 04.02.2026 року.
04.02.2026 року відповідачі, належним чином повідомлені про час, дату та місце проведення підготовчого засідання, не з`явилися. Причини неявки не повідомили, з заявою до суду про неможливість розгляду справи у їх відсутність не звертались, відзив на позов не подали. Ухвалою суду від 04.02.2026 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду на 19.03.2026 року.
19.03.2026 року відповідачі, належним чином повідомлені про час, дату та місце проведення судового засідання, не з`явилися, причини неявки не повідомили та з заявою до суду про неможливість розгляду справи у їх відсутність не звертались. Судом розпочату судовий розгляд справи по суті, який не було завершено у зв`язку аварійним відключенням приміщення суду від електропостачання. Судове засідання відкладено на 15.04.2026 року.
15.04.2026 року в судовому засіданні відповідачі ОСОБА_4 та ОСОБА_3 повторно просили відкласти розгляд справи в зв`язку з тим, що вони звернулись в безоплатну вторинну правову допомогу та на даний час збирають пакет документів для надання їм фахової допомоги під час розгляду справи. Клопотання про відкладення розгляду справи, судом були задоволенні та судове засідання відкладено на 05.06.2026 року.
06.05.2026 року відповідачі, належним чином повідомлені про час, дату та місце проведення судового засідання, не з`явилися, причини неявки не повідомили та з заявою до суду про неможливість розгляду справи у їх відсутність не звертались.
Підстав для відкладення розгляду справи, визначених ст. ст. 223 та 240 ЦПК України, судом не встановлено.
В судовому засіданні 19.03.2026 року представник позивача - ОСОБА_9 підтримала позовні вимоги та пояснила, що 02.04.2025 року до них звернулась староста с. Шарівка з заявою про покинуту дитину, якою виявилась на той час ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та проведення перевірки по цьому факту. Служба разом з ювенальною поліцією відвідала місце проживання відповідачів, які проживали в квартирі матері відповідача ОСОБА_3 , та виявили, що ОСОБА_4 вдома не має, а малолітня дитини перебуває з ОСОБА_3 . На той час служба не знала, що він є біологічним батьком дитини, а останній про це не повідомив. Коли ОСОБА_4 повернулась, то обіцяла виправитись, але в подальшому знов пішла з дому в невідомому напрямку, залишивши дитину в зачиненому будинку. ОСОБА_4 вже позбавлена батьківських прав відносно ще однієї своєї дитини. Органами поліції було вилучено малолітню ОСОБА_10 та поміщено до дитячої лікарні, а з 08.04.2025 року на підставі рішення органу опіки та піклування влаштовано в сім`ю патронатного вихователя. ОСОБА_4 з ОСОБА_3 з`явились до служби у справах дітей в травні 2025 року з свідоцтвом про народження, в якому ОСОБА_3 був вказаний батьком ОСОБА_10 . Дане батьківство вони встановили через орган ДРАЦС. Центр надання соціальних послуг проводив відповідний супровід з відповідачами, однак, відповідач ОСОБА_4 займалась бродяжництвом, а відповідач ОСОБА_3 порад соціальної служби щодо виховання доньки не прислухався. За час перебування дитини в патронатній сім`ї відповідачі навідували ОСОБА_10 два рази з квітня по вересень 2025 року. Під час обстеження умов проживання відповідачів було виявлено, що для дитини умов для проживання немає, в квартирі безлад та бруд. Речей у дитини не було, продуктів харчування обмаль. В серпні 2025 року відповідачі приїхали на комісію до служби і в цей день виявили бажання поспілкуватись з донькою, але після цього дитину не відвідували та на зв`язок не виходили. Про ситуацію з використанням інородних тіл та поміщення до полових органів дитиною їм повідомили патронатні батьки і вони відвезли дівчинку до гінеколога та з цього приводу з нею працював психолог. Не повідомляли в правоохоронні органи, бо під час перевірки виявилось, що у дитини все гаразд.
В судовому засіданні 06.05.2026 року представник позивача ОСОБА_11 підтримала позовні вимоги та пояснила, що батьки дитини ситуацію не виправили, мати займається бродяжництвом, дитина перебуває в патронатній сім`ї. Відповідачі відвідали дитину всього два рази та їх поведінка не виправилась. Своєю поведінкою відповідачі створюють умови, які порушують права та інтереси дитини. Враховуючи викладене просить визнати за доцільне позбавлення відповідачів батьківських прав відносно їх доньки та стягнути з них аліменти на її утримання. 
В судовому засіданні 19.03.2026 року третя особа - ОСОБА_2 підтримала позовні вимоги та пояснила, що в квітні 2025 року перебувала в дитячій лікарні з їх утриманкою ОСОБА_12 та там зустріли ОСОБА_13 . Оскільки вона знала, що ОСОБА_10 буде проживати у них, почала з нею спілкуватись і запропонувала поки її не забере батько, бо остання його на той час дуже чекала, пожити у них, на що ОСОБА_10 погодилась. За час проживання у них в сім`ї ОСОБА_10 проявила себе як активна, весела, розумна та життєрадісна дитини. Спочатку вона дуже сумувала за татом, про маму не згадувала, лише казала що мама поїхала до ОСОБА_14 . Через деякий час почала розповідати про те, що батьки її лаяли, били, зачиняли вдома, їла вона лише супи, а м`яса та фруктів з овочами не бачила. Нормально почала харчуватись лише коли староста села влаштувала її до садочку та могла зрівняти нашу їжу лише з їжею в садочку. З часом адаптувалась і вже не так часто просила їжу, хоч до цього все одно їла не багато, але часто. Вона під час гри копіювала поведінку папи і один раз вона побачила, що ОСОБА_10 показувала ОСОБА_15 як треба вставляти інородний предмет собі в полові органи. Коли вона запитала де це вона таке бачила, остання повідомила, що так з нею грався тато. Нею було про це повідомлено службу і відвезено дитину до дитячого гінеколога та при поверхневому огляді нічого не виявлено, а внутрішній огляд не проводився в силу її віку. З дитиною працював психолог. Батьки відвідували дитину 2 рази, в травні та серпні 2025 року, в сільській раді, куди вони привозили ОСОБА_10 . За першим разом дитина була рада бачити батьків. За другим разом також, але більше через подарунки і просила її не віддавати їм. Після серпня 2025 року відповідачі не відвідували дитину. Дитина зараз ходить до садочка, називає їх татом та мамою, активна, балакуча, грайлива, усміхнена.
В судовому засіданні 19.03.2026 року третя особа - ОСОБА_1 підтримав позовні вимоги та просив їх задовольнити. 
Заслухавши вступне слово учасників справи, дослідивши матеріали справи у їх сукупності, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши подані сторонами докази, суд приходить до наступних висновків.
Суд в межах заявлених позовних вимог та наданих доказів по справі встановив наступні факти та правовідносини.
Відповідачі ОСОБА_4 та ОСОБА_3 є батьками ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується копією свідоцтва про народження та Повним витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про народження №00052490146 від 18.07.2025 року (а.с. 13, 17 - 19).
Згідно з актом органу внутрішніх справ України та закладу охорони здоров`я про підкинуту чи знайдену дитину та її доставку, 02.04.2025 року о 15 год 00 хв старостою Шарівського старостинського округу Банул Л.І. в с. Шарівка Олександрійського району була виявлена малолітня дитина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 . Зі слів дитини встановлено, що мати поїхала та залишила її саму, де мати не знає та не може пояснити. Дитина доставлена до Дитячої міської лікарні Олександрійської міської ради (а. с. 20).
На підставі рішення Виконавчого комітету Новопразької селищної ради Олександрійського району Кіровоградської області №39 від 11.04.2025 року малолітню ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , влаштовано в сім`ю патронатного вихователя ОСОБА_1 (а. с. 141 - 142).
Рішеннями виконавчого комітету Новопразької селищної ради Олександрійського району Кіровоградської області №№88, 90 від 08.07.2025 року, у зв`язку зі зміною прізвища та по батькові малолітньої ОСОБА_5 , внесено зміни до особової справи дитини та відповідних документів на ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та до рішення виконавчого комітету від 11.04.2025 року №39 «Про влаштування малолітньої ОСОБА_5 , до сім`ї патронатного вихователя», а саме: замінено « ОСОБА_5 » на « ОСОБА_5 » (а. с. 14, 138 - 140).
На підставі рішень Виконавчого комітету Новопразької селищної ради Олександрійського району Кіровоградської області 90 від 08.07.2025 року, №131 від 08.10.2025 року, №190 від 29.12.2025 року та №28 від 02.04.2026 року було неодноразово продовжено термін перебування малолітньої ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , в сім`ї патронатного вихователя ОСОБА_1 , востаннє до 08.07.2026 року (а. с. 138 - 139, 143 - 148).
На момент влаштування в сім`ю патронатного вихователя у дитини діагностовано ряд захворювань, зокрема залишкові явища ГРВІ, що підтверджується відповідними медичними документами (а. с. 33 - 27).
З листа КЗ «ЦНСП Новопразької селищної ради», актів відвідування сім`ї та актів обстеження умов проживання встановлено, що сім`я ОСОБА_4 та її співмешканця ОСОБА_3 отримувала соціальні послуги консультування та соціального супроводу сімей/осіб, які перебувають у складних життєвих обставинах з квітня по вересень 2025 року, у зв`язку з тим, що в патронаті перебуває їх донька ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 . В цей період фахівцями із соціальної роботи проводились заходи з відповідачами щодо налагодження матеріально-побутових умов як сім`ї, так і дитини, розроблені відповідні плани заходів, проведено відповідні роз`яснювальні бесіди щодо умов проживання та виховання дитини тощо. В той же час, протягом зазначеного періоду відповідач ОСОБА_4 постійно змінювала своє місце проживання, періодично припиняла виходити на зв`язок з працівниками соціальних служб, відповідних заходів щодо створення належним умов для проживання та виховання дитини не вжила, лише було зроблено косметичний ремонт в дитячій кімнаті, проте санітарно-гігієнічні умови в інших частинах квартири потребують поліпшення. Здійснювалось відвідування сім`ї як до, так і після того як дитина була передана в патронатну сім`ю, однак покращення умов для проживання та виховання дитини відповідачами здійснено не було (а.с. 21 - 23, 25 - 29).
Згідно з довідками-характеристиками Новопразької селищної ради №№41, 42 від 02.07.2025 року, ОСОБА_4 та ОСОБА_3 проживають у цивільному шлюбі у квартирі матері ОСОБА_3 . Мають неповнолітню доньку ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 . ОСОБА_4 у вихованні доньки участі не приймає, оскільки схильна до бродяжництва. З грудня 2024 року залишила дитину на співмешканця та його матір, які є особами з інвалідністю. ОСОБА_4 та ОСОБА_3 не працюють, у ОСОБА_4 джерело прибутку відсутнє, стабільних доходів не має. ОСОБА_3 отримує соціальну допомогу особам з інвалідністю, інколи займається тимчасовими підробітками, що підтверджується довідкою ПАТ «Шарівське» від 10.09.2025 року вих №186 (а. с. 30 з титульної та зворотної сторін, 49).
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , спостерігається з 2010 року в КНП «Олександрійська психіатрична лікарня Кіровоградської обласної ради» з приводу розумової відсталості з розладами поведінки та є особою з інвалідністю з дитинства ІІ групи (а. с. 11, 38).
Служба у справах дітей виконавчого комітету Знам`янської міської ради листом від 16.10.2025 року за №188 повідомила, що ОСОБА_4 перебувала в цивільному шлюбі зі ОСОБА_16 та має спільну дитину ОСОБА_8 , 2015 року народження. 23.11.2015 року дитину було взято на облік як дитину що опинилась в складних життєвих обставинах. За заявою батьків малолітнього ОСОБА_8 було влаштовано до КЗ «Кіровоградський обласний спеціалізований будинок дитини» у зв`язку зі скрутним матеріальним становищем та незадовільними умовами проживання, в яких не може утримуватись дитина. Рішенням Знам`янського міськрайонного суду Кіровоградської області від 10.01.2017 року ОСОБА_4 та ОСОБА_16 було позбавлено батьківських прав відносно малолітнього ОСОБА_8 . З 24.02.2017 по 07.04.2017 малолітній ОСОБА_8 перебував на первинному обліку. Дитину було знято з обліку в зв`язку з усиновленням (а. с. 44).
Відповідно до психологічної характеристики ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 від 09.09.2025 року за №62/01-11, дівчинка під час спілкування проявляла активність і зацікавленість, добре підтримує контакт з дорослим. Дитина переключається з однієї гри на іншу, вміє гратися самостійно, але намагається залучити дорослого, гра Злати часто однотипна. Під час проведення методики «Моя сім`я» не відобразила ні себе, ні батьків. В процесі бесіди про сім`ю не хотіла розповідати про батьків. При створені ігрової моделі сім`ї відтворювала не членів сім`ї, а другорядні предмети. На період проведення дослідження дівчинка була весела, радісна, допитлива. Психоемоційний розвиток дитини відповідає віку (а.с. 24).
З журналу спостережень за дитиною ОСОБА_5 за період перебування в сім`ї патронатного вихователя з квітня 2025 року по вересень 2025 року встановлено, що на момент влаштування в сім`ю патронатного вихователя дитина прибула з лікарні і її було забрано зразу в сім`ю. Дитина добре розвинута, однак спочатку щоночі мочилась під себе. Дитина психологічно адаптувалась добре вдома та в садочку. Спочатку згадувала за батька, але недовго, після чого почала розповідати що батьки на неї гримали, били та залишали саму вдома. З папою вони грали в гру по запиханню інородних тіл до полових органів, на що ними було проведено перевірку стану дитини у гінеколога і проведена робота з психологом та роз`яснено дитині що таке робити не можна. Відповідачі відвідували дитину два ризи і один раз передали гостинці, з того часу перестали відвідувати дитину взагалі. Дитина про батьків не згадує та не хоче повертатись (а. с. 45 - 48).
Виконавчий комітет Новопразької селищної ради Олександрійського району Кіровоградської області, як орган опіки та піклування, рішенням від 19.09.2025 року №124 затвердив висновок про доцільність позбавлення батьківських прав відповідачів відносно їх малолітньої дитини. Обґрунтовуючи такий висновок, орган опіки та піклування посилався на те, що відповідачі свідомо ухиляються та не виконують свої батьківські обов`язки (а. с. 39 - 42).
Згідно з ст. 165 СК України право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років.
Відповідно до ч. 8 ст. 7 СК України, регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим врахуванням інтересів дитини.
Статтею 3 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Держави-учасниці зобов`язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів.
Згідно з ст. 27 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.
Статтями 8, 11, 12 Закону України «Про охорону дитинства» визначено, що кожна дитина має право на рівень життя достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного та соціального розвитку.
Сім`я є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини, її матеріального забезпечення і несе відповідальність за створення належних умов для цього. Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини.
Виховання в сім`ї, є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати - юність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.
Статтею 51 Конституції України передбачений обов`язок батьків утримувати дітей до їх повноліття. Також вказаною статтею Конституції України встановлено, що сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.
Аналогічна норма закріплена у ст. 180 СК України, відповідно до якої батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.
Відповідно до частин 2 та 3 ст. 150 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя.
Пунктом 16 Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 30 березня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» роз`яснено, що ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти.
Згідно із ч. 1 і ч. 3 ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, надавши докази відповідно до вимог ст. ст.76-82 ЦПК.
Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом.
Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (ч. 1 ст. 76 ЦПК України). Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (ч. ч. 1, 2ст. 77 ЦПК України).
Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування (ч. 2 ст.78 ЦПК України). Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання (ст. 80 ЦПК України). Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях (ч. ч. 1, 5, 6 ст. 81 ЦПК України).
Суд враховує, що після влаштування дитини в сім`ю патронатного вихователя ОСОБА_1 , тобто з квітня 2025 року, в тому числі після звернення органу опіки та піклування у жовтні 2025 року в суд з позовом про позбавлення їх батьківських прав, відповідачі не усунули обставини, що стали підставою для влаштування дитини у патронатну сім`ю, не вчинили відповідних дій, спрямованих на повернення дитини та не змінили в кращу сторону своє відношення до виконання батьківських обов`язків.
За період з квітня по вересень 2025 року відповідачі лише декілька разів відвідали дитину у патронатній сім`ї, а за період з жовтня 2025 року по квітень 2026 року - жодного разу. Зазначене свідчить про свідому байдужість відповідачів як до власної малолітньої дитини, так і до виконання своїх батьківських обов`язків.
Крім того, відповідачі, будучи неодноразово належним чином повідомленими про час, дату та місце розгляду справи, обізнаними про предмет спору, в судові засіданні без поважних причин переважно не з`являлись. При цьому, двічі з`явившись в судові засідання, заявляли клопотання про відкладення судових засідань для надання їм часу скористатися правовою допомогою фахівця. Однак, незважаючи на те, що судом такі клопотання двічі були задоволенні, в подальшому відповідачі в судові засідання не з`явилися, будь-яких пояснень по суті позову та заперечень щодо позовної заяви не подали.
Суд враховує, що соціальна служба тривалий час проводила відповідну роботу та заходи з відповідачами щодо зміни їх відношення до виконання батьківських обов`язків та створення належних умов для проживання і виховання дитини, однак відповідачі належних висновків для себе не зробили, не змінили своє безвідповідальне ставлення до виконання батьківських обов`язків відносно своєї малолітньої дитини.
Отже, з наданих суду доказів та пояснень учасників справи, судом встановлено, що відповідачі повністю самоусунулися від виконання батьківських обов`язків щодо дитини, не спілкуються з нею, не проявляють до неї батьківської та материнської турботи, не цікавляться її життям, станом здоров`я, не відвідують, не турбуються про фізичний і духовний розвиток дитини. Після влаштування дитини до сім`ї патронатного вихователя відповідачі лише декілька разів відвідували дитину, а починаючи з вересня 2025 року взагалі припинили такі відвідування, свою поведінку та відношення до батьківських обов`язків протягом тривалого часу не змінили, умови для проживання та виховання дитини не створили.
У постановах Верховного Суду від 06.05.2020 у справі №753/2025/19, від 29.07.2021 року у справі №686/16892/20, від 07.12.2022 року у справі №562/2695/20, від 03.08.2022 року у справі №306/7/20, від 11.01.2023 року у справі №461/7447/17 викладено правовий висновок про те, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, який слід розглядати як виключний і надзвичайний спосіб впливу на недобросовісних батьків за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.
Статтею 89 ЦПК України встановлено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
За таких обставин суд, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, приходить до висновку, що відповідачі умисно протягом тривалого часу ухиляються від виховання та утримання своєї доньки та свідомо нехтують своїми батьківськими обов`язками, передбаченими, зокрема ст. 150 СК України.
З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку, що винну поведінку батьків щодо умисного ухилення від виконання батьківських обов`язків змінити неможливо, а тому наявні підстави, передбачені п. 2 ч. 1ст. 164 СК України, для позбавлення відповідачів батьківських прав щодо їх доньки, що сприятиме захисту інтересів дитини.
При цьому, необхідно зазначити, що позбавлення батьківських прав не тягне невідворотних наслідків, оскільки не позбавляє особу, яка позбавлена батьківських прав, на спілкування з дитиною і побачення з нею, а також права на звернення до суду з позовом про поновлення батьківських прав у разі зміни ставлення до своїх обов`язків щодо виховання дитини.
Відповідно до ч. ч. 2, 3 ст. 166 СК України особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини. При задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину.
Відповідно до ст. 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. При ухиленні їх від виконання даного зобов`язання кошти на утримання дитини стягуються в судовому порядку.
Згідно з ч. 1 ст. 182 СК України передбачено, що суд, визначаючи розмір аліментів, враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення.
Частиною 2 статті 182 СК України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.
За змістом ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття. Якщо після досягнення повноліття найстаршою дитиною ніхто з батьків не звернувся до суду з позовом про визначення розміру аліментів на інших дітей, аліменти стягуються за вирахуванням тієї рівної частки, що припадала на дитину, яка досягла повноліття.
Враховуючи вищенаведене, суд приходить до висновку про те, що відповідачі, як батьки, зобов`язані матеріально утримувати дитину, та визначаючи аліменти в розмірі 1/4 частки заробітку (доходу) кожного з них, бере до уваги вищенаведені обставини справи, у тому числі й матеріальне становище дитини, яка проживає у патронатній сім`ї ОСОБА_1 та знаходяться на їх утриманні.
Частиною 1 ст. 191 СК України встановлено, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову.
Позовна заява надійшла до суду 27 жовтня 2025 року, отже аліменти стягуватимуться з 27 жовтня 2025 року.
Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.
Щодо судових витрат суд зазначає наступне.
При зверненні в суд із позовом про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів на утримання дитини підлягав сплаті судовий збір в загальному розмірі 2 422,40 грн (1 211,20 грн - за немайнову вимогу про позбавлення батьківських прав та 1 211,20 грн - за майнову вимогу про стягнення аліментів), від сплати якого позивач звільнений на підставі ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір».
Відповідно до ч. 1ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Відповідач ОСОБА_3 є особою з інвалідністю ІІ групи, а тому відповідно до п. 9 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» звільнений від сплати судового збору (а. с. 11).
За таких обставин, у зв`язку із задоволенням позову суд стягує з відповідача ОСОБА_4 на користь держави судовий збір, від сплати якого звільнений позивач, в розмірі 1 211,20 грн.
Керуючись ст. ст. 12, 13, 76 - 81, 141, 258, 259, 263 - 265, 268, 430 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

Позов Виконавчого комітету Новопразької селищної ради Олександрійського району Кіровоградської області, як органу опіки та піклування (адреса місцезнаходження: Кіровоградська область, Олександрійський район, с-ще Нова Прага, вул. Центральна, буд. 14, код ЄДРПОУ 04366086) до ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 (адреса місця проживання, зареєстрована у встановленому законом порядку: АДРЕСА_1 , адреса фактичного місця проживання: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 ), ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_6 (адреса місця проживання, зареєстрована у встановленому законом порядку: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ), треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_7 (адреса місця проживання, зареєстрована у встановленому законом порядку: АДРЕСА_3 , РНОКПП НОМЕР_3 ), ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_8 (адреса місця проживання, зареєстрована у встановленому законом порядку: АДРЕСА_3 , РНОКПП НОМЕР_4 ), про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів на утримання дитини задовольнити.
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , позбавити батьківських прав відносно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Стягнути з ОСОБА_3 аліменти на утримання ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/4 частки з усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з 27 жовтня 2025 року і до досягнення ОСОБА_5 повноліття, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_9 .
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , позбавити батьківських прав відносно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Стягнути з ОСОБА_4 аліменти на утримання ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/4 частки з усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з 27 жовтня 2025 року і до досягнення ОСОБА_5 повноліття, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_9 .
Рішення в частині стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць допустити до негайного виконання.
Зобов`язати Виконавчий комітет Новопразької селищної ради Олександрійського району Кіровоградської області, як орган опіки та піклування, відкрити особистий рахунок на ім`я ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у відділенні Державного ощадного банку України у місячний строк з дня набрання законної сили рішенням суду.
Перерахування аліментів здійснювати на особистий рахунок ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , відкритий у відділенні Державного ощадного банку України.
Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави судовий збір у розмірі 1 331 (одна тисяча триста тридцять одна) грн 20 коп.
Рішення суду може бути оскаржено шляхом подачі апеляційної скарги до Кропивницького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного рішення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Повне рішення складено 08 травня 2026 року.

Суддя О.В.Авраменко