№707/1670/26
1-кп/707/439/26
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 травня 2026 року м. Черкаси

Черкаський районний суд Черкаської області у складі: 
головуючого судді ОСОБА_1 ,
за участю секретаря ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3 ,
потерпілого ОСОБА_4 ,
обвинуваченого ОСОБА_5 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №62025100140003504 від 18.10.2025, стосовно:
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця м. Дніпро, одруженого, маючого на утриманні двох неповнолітніх дітей, інспектора прикордонної служби 1 категорії – снайпера третьої групи інспекторів прикордонної служби третього відділення інспекторів прикордонної служби військової частини НОМЕР_1 , який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,
обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286-1 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_5 , 18.10.2025, близько 14 год 40 хв, в порушення вимог п.п. 2.9 а), 2.3 б), 10.1, 12.1, 31.4.5 Правил, тобто, керуючи автомобілем Volkswagen Golf, реєстраційний номер НОМЕР_2 , експлуатація якого заборонена, у стані сильного алкогольного сп`яніння, рухаючись по автодорозі місцевого значення від с. Руська Поляна Черкаського району в напрямку автодороги Н-16, виїхавши за межі населеного пункту с. Руська Поляна Черкаського району, будучи не уважним, не врахувавши дорожню обстановку та стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним, не обрав безпечної швидкості, не переконався, що зміна напрямку руху буде безпечною, в результаті чого виїхав за межі правого краю проїзної частини, де відбулося перекидання автомобіля. Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, пасажир автомобіля Volkswagen Golf, реєстраційний номер НОМЕР_2 ОСОБА_4 отримав тілесні ушкодження у вигляді: травми шийного відділу хребта з травматичним зміщенням п`ятого шийного хребця, з переломом дужки п`ятого шийного хребця справа, зі зміщенням та відривом остистого відростку п`ятого шийного хребця, перелом нижнього суглобового відростку четвертого шийного хребця справа, перелом верхнього суглобового відростку шостого шийного хребця, перелом поперечних відростків четвертого, шостого шийних хребців справа, без ушкодження спинного мозку, які відносяться до категорії тілесних ушкоджень середньої тяжкості, що спричинили тривалий розлад здоров`я.
Вказаними діями ОСОБА_5 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 286-1 КК України - порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння, що спричинило потерпілому середньої тяжкості тілесне ушкодження.
В судовому засіданні обвинувачений  ОСОБА_5 свою вину у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286-1 КК України, визнав повністю, у вчиненому щиро покаявся, визнавши обставини, викладені в обвинувальному акті.
Враховуючи те, що обвинувачений  ОСОБА_5 у повному обсязі визнав свою вину у вчиненні інкримінованого йому органом досудового слідства кримінального правопорушенні при обставинах, викладених у обвинувальному акті, та беручи до уваги, що прокурор та потерпілий також не оспорювали фактичні обставини провадження, і судом встановлено, що учасники судового провадження, в тому числі обвинувачений  ОСОБА_5 правильно розуміє зміст цих обставин та відсутні сумніви щодо добровільності його позиції, роз`яснивши йому положення ч. 3 ст. 349 КПК України про те, що у такому випадку він буде позбавлений права оспорювати фактичні обставини провадження у апеляційному порядку, вислухавши думку учасників судового провадження, які не заперечували проти розгляду кримінального провадження в порядку, передбаченому ч. 3 ст. 349 КПК України, суд визнав недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин провадження, які ніким не оспорюються.
Суд, врахувавши визнання обвинуваченим всіх обставин, які викладені у обвинувальному акті, та дослідивши матеріали кримінального провадження, що характеризують особу обвинуваченого, прийшов до висновку, що винуватість ОСОБА_5 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення при обставинах, викладених в обвинувальному акті, доведена повністю.
Дії ОСОБА_5 суд кваліфікує за ч. 1 ст. 286-1 КК України як порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння, що спричинило потерпілому середньої тяжкості тілесне ушкодження.
При призначенні обвинуваченому  ОСОБА_5 покарання, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, який відповідно до ст. 12 КК України відноситься до категорії нетяжких злочинів, особу обвинуваченого, який є військовослужбовцем, має постійне місце проживання, не судимий, вину визнав, щиро розкаявся.
Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченого згідно зі ст. 66 КК України, суд визнає наступне: 
- щире каяття (обвинувачений вказав, що жалкує у зв`язку із вчиненням кримінального правопорушення);
- активне сприяння розкриттю злочину, про яке вказано у обвинувальному акті та яке підтвердив прокурор в судовому засіданні;
Обставин, що обтяжують покарання згідно зі ст. 67 КК України, судом не встановлено.
З врахування особи обвинуваченого та обставин справи, суд дійшов висновку про необхідність призначення покарання обвинуваченому у виді 2 років позбавлення волі.
Оскільки ОСОБА_5 вчинив кримінальне правопорушення в стані алкогольного сп`яніння, тому визначення додаткового покарання за ч.1 ст. 286-1 КК України у виді позбавлення права керувати транспортними засобами є обов`язковим.
Отже, з урахуванням характеру вчиненого ОСОБА_5 кримінального правопорушення, особи обвинуваченого, суд визнає за неможливе збереження за ним права керування транспортними засобами та необхідності призначення обвинуваченому додаткового покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами на строк три роки, відповідно до положень санкції ч.1 ст.286-1 КК України, оскільки це буде відповідати цілям та загальним засадам призначення покарання, через які реалізуються принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання.
Відповідно до положень ст. 58 КК України, покарання у виді службового обмеження застосовується до засуджених військовослужбовців, крім військовослужбовців строкової служби, на строк від шести місяців до двох років у випадках, передбачених цим Кодексом, а також у випадках, коли суд, враховуючи обставини справи та особу засудженого, вважатиме за можливе замість обмеження волі чи позбавлення волі на строк не більше двох років призначити службове обмеження на той самий строк.
Із суми грошового забезпечення засудженого до службового обмеження провадиться відрахування в доход держави у розмірі, встановленому вироком суду, в межах від десяти до двадцяти відсотків. Під час відбування цього покарання засуджений не може бути підвищений за посадою, у військовому званні, а строк покарання не зараховується йому в строк вислуги років для присвоєння чергового військового звання.
ВС у постанові від 20.05.2025 у справі № 592/5221/22 зазначив, що суд може замінити військовослужбовцю покарання у виді позбавлення волі на строк не більше двох років службовим обмеженням на той самий строк, якщо таке покарання не створює надмірного тягаря для особи і спрямоване на досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та захистом основоположних прав людини.
На підставі викладеного, з урахуванням загальних засад призначення покарання: законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації, враховуючи вимоги ст. 65 КК України про те, що особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначено покарання, необхідне і достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень і що більш суворий вид покарання з числа передбачених за скоєне кримінальне правопорушення призначається лише у випадку, якщо менш суворий вид покарання буде недостатнім для виправлення особи і попередження вчинення нею нових кримінальних правопорушень, а також враховуючи ступень тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, його наслідки, особу обвинуваченого, наявність обставин, що пом`якшують покарання, та відсутність обставин, що обтяжують покарання, а також те, що злочин вчинено з необережності, суд вважає за необхідне призначити  ОСОБА_5 із застосуванням положень ст. 58 КК України покарання у виді службового обмеження для військовослужбовців строком на 2 роки з відрахуванням із суми грошового забезпечення 20 відсотків в дохід держави, з позбавленням права керувати транспортними засобами на 3 роки.
На переконання суду, саме таке покарання включає наявність розумного та справедливого балансу між охоронюваними інтересами суспільства та правами особи, яка притягується до кримінальної відповідальності, воно є законним, несвавільним і пропорційним, тобто таким, що не становить надмірного тягаря для особи.
Враховуючи те, що стосовно обвинуваченого запобіжний захід не обирався, а сторони провадження не заявили клопотання про застосування відносно нього запобіжного заходу, суд не вбачає підстав для застосування обвинуваченому запобіжного заходу до набрання вироком законної сили.
Цивільний позов не заявлено. Долю судових витрат суд вирішує на підставі ст.ст. 118-124 КПК України. Долю речових доказів суд вирішує на підставі ст.100 КПК України. 
На підставі ч. 4 ст. 174 КПК України суд вважає за необхідне скасувати арешт, який був накладений ухвалою слідчого судді Соснівського районного суду м. Черкаси від 04.11.2025 по справі № 712/15041/25 на автомобіль Volkswagen Golf, реєстраційний номер НОМЕР_2 , VIN: НОМЕР_3 , що належить ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .
Керуючись ч. 3 ст. 349, ст. 368-370, ст. 373, ст. 374 КПК України, суд, - 

УХВАЛИВ:

ОСОБА_5 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення - злочину, передбаченого ч. 1 ст. 286-1 КК України, та призначити йому покарання у виді 2 (двох) років позбавлення волі, з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на 3 (три) роки.
На підставі ст. 58 КК України замість призначеного покарання у виді позбавлення волі, призначити військовослужбовцю ОСОБА_5 остаточне покарання у виді службового обмеження строком на 2 (два) роки, з відрахуванням в дохід держави із суми грошового забезпечення 20 %, з позбавленням права керувати транспортними засобами на 3 (три) роки.
Запобіжний захід у відношенні  ОСОБА_5 до набрання вироком законної сили - не обирати.
Скасувати арешт, який був накладений ухвалою слідчого судді Соснівського районного суду м. Черкаси від 04.11.2025 по справі № 712/15041/25 на автомобіль Volkswagen Golf, реєстраційний номер НОМЕР_2 , VIN: НОМЕР_3 , що належить ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .
Долю речових доказів вирішити наступним чином: 
- автомобіль Volkswagen Golf, реєстраційний номер НОМЕР_2 , VIN: НОМЕР_3 , що належить ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 – повернути у володіння власника ОСОБА_4 .
Стягнути з ОСОБА_5 процесуальні витрати на залучення експертів у зв`язку з проведенням судових експертиз №СЕ-19/124-25/15418-ІТ від 29.01.2026 та № СЕ-19/124-26/2698-ІТ від 31.03.2026 , які згідно з довідками в загальній сумі складають 8022 (вісім тисяч двадцять дві) грн. 60 коп., в дохід держави (реквізити для сплати - отримувач: ГУК у Черк.обл./Черкаськ.р-н/24060300, код отримувача (ЄДРПОУ): 37930566, банк отримувача: Казначейство України (ЕАП), номер рахунку: UA508999980313070115000023477, код класифікації доходів бюджету: 24060300, найменування коду класифікації доходів бюджету: інші надходження).
Відповідно до ст. 532 КПК України вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Відповідно до ч. 2 ст. 394 КПК України цей вирок не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень частини третьої статті 349 КПК України.
Копію вироку негайно після проголошення вручити прокурору та обвинуваченому в порядку, передбаченому ст. 376 КПК України.

Суддя:                      ОСОБА_1