УХВАЛА

29 травня 2026 року
м. Київ

справа № 758/4906/15
провадження № 61-6511св24

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: 

Сердюка В. В. (суддя-доповідач), Осіяна О. М., Сакари Н. Ю.,

учасники справи:

позивач за первісним позовом, відповідач за зустрічним позовом, відповідач за позовом третьої особи -  ОСОБА_1 ,
відповідач за первісним позовом, позивач за зустрічним позовом, відповідач за позовом третьої особи -  ОСОБА_2 , 
третя особа, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору, -  ОСОБА_3 ,
третя особа, яка не заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору, -  ОСОБА_4 , 

розглянув у заяву судді Верховного Суду Сердюка В. В. про самовідвід, 

ВСТАНОВИВ:

У квітні 2015 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 , треті особи: ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , про поділ спільного майна подружжя, в якому просив визнати 1/2 частину житлового будинку 
АДРЕСА_1 об`єктом права спільної сумісної власності подружжя; у порядку поділу майна виділити йому у власність 1/4 житлового будинку, а також визнати за ним право власності на 1/4 земельної ділянки, розташованої за адресою: 
АДРЕСА_1 .
Рішенням Подільського районного суду м. Києва від 17 серпня 2015 року, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду міста Києва від 21 січня 2016 року, позов задоволено. Визнано 1/2 частину житлового будинку АДРЕСА_1 , що належить ОСОБА_2 об`єктом права спільної сумісної власності подружжя ОСОБА_1 та ОСОБА_2 . У порядку поділу майна подружжя виділено у власність ОСОБА_1 1/4 частину житлового будинку АДРЕСА_1 . Визнано за ОСОБА_1 право власності на 1/4 частину земельної ділянки, за кадастровим номером 8000000000:85:154:0012, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 . Вирішено питання щодо розподілу судових витрат.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 22 лютого 2017 року рішення Подільського районного суду міста Києва 
від 17 серпня 2015 року та ухвалу Апеляційного суду міста Києва 
від 21 січня 2016 року скасовано, справу передано на новий розгляд до суду першої інстанції.

У листопаді 2015 року ОСОБА_2 звернулася з позовом до ОСОБА_1 
про визнання шлюбного договору недійсним. 

У травні 2016 року третя особа, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору, - ОСОБА_3 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_1 , ОСОБА_6 , 
про визнання шлюбного договору недійсним.

Ухвалою від 08 червня 2017 року Подільський районний суд міста Києва об`єднав цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третя особа - ОСОБА_3 , про визнання шлюбного договору недійсним, за позовом третьої особи з самостійними вимогами ОСОБА_3 до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 
про визнання шлюбного договору недійсним (справа № 758/12618/15-ц) 
зі справою за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя (справа № 758/4906/15-ц), присвоїв справі № 758/4906/15-ц.

Подільський районний суд міста Києва рішенням від 25 березня 2021 року 
у задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , за участю третьої особи - ОСОБА_4 , про поділ спільного майна подружжя відмовив. У задоволенні позову ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , за участю третьої особи - ОСОБА_3 , про визнання шлюбного договору недійсним відмовив. У задоволенні позову третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору, ОСОБА_3 до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , про визнання шлюбного договору недійсним відмовив.

Не погодившись із рішенням суду першої інстанції в частині вирішення зустрічного позову, ОСОБА_2 оскаржила його в апеляційному порядку.
Київський апеляційний суд постановою від 03 серпня 2021 року апеляційну скаргу позивача ОСОБА_2 задовольнив частково. Рішення Подільського районного суду міста Києва від 25 березня 2021 року в частині відмови у задоволенні позову ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , за участю третьої особи - ОСОБА_3 , про визнання шлюбного договору недійсним змінив, виклавши його мотивувальну частину в редакції своєї постанови.

Не погодившись із постановою апеляційного суду в частині вирішення зустрічного позову, ОСОБА_2 оскаржила його в касаційному порядку.

Верховний Суд постановою від 24 листопада 2022 (провадження № 61-14993св21) року касаційну скаргу ОСОБА_2 залишив без задоволення, постанову Київського апеляційного суду від 03 серпня 2021 року залишив без змін.

Не погодившись із рішенням суду першої інстанції в частині вирішення первісного позову, ОСОБА_1 оскаржив його в апеляційному порядку.

Київський апеляційний суд постановою від 19 вересня 2023 року рішення Подільського районного суду міста Києва від 25 березня 2021 року 
в оскаржуваній частині залишив без змін. 

02 травня 2024 року ОСОБА_1 , в інтересах якого діє ОСОБА_7 , засобами поштового зв`язку, звернувся до Верховного Суду із касаційною скаргою 
на рішення Подільського районного суду міста Києва від 25 березня 2021 року 
та постанову Київського апеляційного суду від 19 вересня 2023 року, у якій представник заявника, посилаючись на неправильне застосування судом апеляційної інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати .

01 жовтня 2024 року ухвалою Верховного Суду відкрито касаційне провадження та витребувано справу із Подільського районного суду міста Києва.

06 грудня 2024 року справа надійшла до Верховного Суду та протоколом автоматизованого розподілу судової справи розподілена колегії суддів у складі Сердюк В. В. (суддя-доповідач), Карпенко С. О., Фаловської І. М.

Протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 21 травня 2026 року визначено колегію суддів для розгляду справи 
№ 758/4906/15 у такому складі: Сердюк В. В. (суддя-доповідач), судді, які входять до складу колегії: Осіян О. М., Сакара Н. Ю.

29 травня 2026 року суддя Сердюк В. В. заявив самовідвід від розгляду справи, який мотивовано тим, що він у постанові Верховного Суду від 24 листопада 2022 року (провадження № 61-14993св21) у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду Мартєва С. Ю. (суддя-доповідач), Сердюка В. В., Фаловської І. М., у цій справі висловлював свою думку під час розгляду справи в суді касаційної інстанції. На переконання судді Сердюка В. В., результат розгляду касаційної скарги  ОСОБА_2 може впливати на результат розгляду позову  ОСОБА_1 про поділ майна подружжя.

Перевіривши наведені суддею на обґрунтування заяви про самовідвід доводи, Верховний Суд виснує про їх задоволення, з огляду на таке.

Частиною першою статті 39 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) встановлено, що з підстав, зазначених у статтях 36, 37 і 38 цього Кодексу, суддя, секретар судового засідання, експерт, спеціаліст, перекладач зобов`язані заявити самовідвід. 

Згідно з частиною четвертою статті 37 ЦПК України суддя, який брав участь у перегляді справи в суді касаційної інстанції, не може брати участь в розгляді цієї справи в суді першої чи апеляційної інстанції, а також у новому її розгляді після скасування ухвали чи рішення суду касаційної інстанції.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини за об`єктивного підходу до встановлення наявності упередженості суду (суддів) повинно бути визначено окремо від поведінки судді, чи існують очевидні факти, що можуть поставити під сумнів його безсторонність. Коли це стосується органу, який засідає як суд присяжних, то визначається, окремо від персональної поведінки його членів, чи існують явні факти, що ставлять під сумнів неупередженість органу в цілому. 

Так само й у вирішенні питання щодо існування легітимних причин сумнівів у неупередженості конкретного судді (параграфи 45-50 рішення в справі «Morel проти Франції» (Morel v. France); параграф 23 рішення в справі «Pescador Valero проти Іспанії» (Pescador Valero v. Spain) або органу, що засідає у вигляді суду присяжних (параграф 40 рішення в справі «Luka проти Румунії» (Luka v. Romania), позиція зацікавленої сторони є важливою, але не вирішальною. Вирішальним є наявність обґрунтованості сумніву в неупередженості суду (параграф 44 рішення в справі «Wettstein проти Швейцарії» (Wettstein v. Switzerland); параграф 30 рішення в справі «Pabla Ky проти Фінляндії» (Pabla Ky v. Finland); параграф 96 рішення в справі «Micallef проти Мальти» (Micallef v. Malta).

За пунктом 2.5 Бангалорських принципів поведінки суддів, які схвалені резолюцією 2006/23 Економічної і Соціальної Ради ООН від 27 липня 2006 року, суддя заявляє самовідвід від участі у розгляді справи в тому випадку, якщо для нього не є можливим винесення об`єктивного рішення в справі, або в тому випадку, коли в стороннього спостерігача могли б виникнути сумніви в неупередженості судді.

Інститут відводу (самовідводу) судді від участі у розгляді конкретної справи - це одна із найважливіших гарантій здійснення правосуддя неупередженим та справедливим судом. Він покликаний ліквідувати найменшу підозру у заінтересованості судді в результатах розглянутої справи, навіть якщо такої заінтересованості немає. Саме тому існують норми закону, які запобігають виникненню будь-яких підозр. 

За частиною другою статті 36 ЦПК України суддя підлягає відводу (самовідводу) також за наявності обставин, встановлених статтею 37 цього Кодексу.

Суддя Сердюк В. В. брав участь у вирішенні справи № 758/4906/15-ц в суді касаційної інстанції в частині вирішення позовних вимог  ОСОБА_3 до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , про визнання шлюбного договору недійсним.

За результатом розгляду колегія суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду у складі Мартєва С. Ю. (суддя-доповідач), Сердюка В. В., 
Фаловської І. М. постановою 24 листопада 2022 року (провадження № 61-14993св21) касаційну скаргу ОСОБА_2 залишила без задоволення, постанову Київського апеляційного суду від 03 серпня 2021 року залишив без змін.

Враховуючи те, що суддя Сердюк В. В. висловлював свою думку щодо вирішення спору у цій справі, з метою недопущення виникнення обставин, які б могли викликати сумніви щодо неупередженості суддів і забезпечення довіри учасників справи та сторонніх спостерігачів до судових рішень Верховного Суду, колегія суддів виснує про наявність обґрунтованих підстав для задоволення заяви судді Сердюка В. В.про самовідвід. 

Керуючись статтями 33, 37, 40, 260 ЦПК України, Верховний Суд

УХВАЛИВ:

Заяву судді Верховного Суду Сердюка Валентина Васильовича про самовідвід задовольнити.

Відвести суддю Верховного Суду Сердюка Валентина Васильовича від участі в розгляді справи № 758/4906/15 за позовом  ОСОБА_1 
до ОСОБА_2 , треті особи: ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , про поділ спільного майна подружжя, за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третя особа - ОСОБА_3 , про визнання шлюбного договору недійсним та за позовом третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги на предмет спору, ОСОБА_3 до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про визнання шлюбного договору недійсним, за касаційною скаргою ОСОБА_1 , в інтересах якого діє ОСОБА_7 , на рішення Подільського районного суду міста Києва від 25 березня 2021 року 
та постанову Київського апеляційного суду від 19 вересня 2023 року.

Справу № 758/4906/15-ц передати на автоматизований розподіл.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді 	В. В. Сердюк   	
	О. М. Осіян  	
	Н. Ю. Сакара