ЧУГУЇВСЬКИЙ МІСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________________
    	Справа № 636/1447/26  Провадження 2-а/636/43/26	

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
08.05.2026 місто Чугуїв

Чугуївський міський суд Харківської області у складі:
головуючого судді - Оболєнської С.А.,
за участю секретаря судового засідання – Селевко А.О.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Чугуївського міського суду Харківської області в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом  ОСОБА_1 до Чугуївського районного управління Головного управління Національної поліції в Харківській області, Головного управління Національної поліції в Харківській області про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, та закриття справи, 
встановив:
ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до Чугуївського районного управління Головного управління Національної поліції в Харківській області, Головного управління Національної поліції в Харківській області, в якому просив скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення в справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії ЕНА №6625213 від 06.02.2026, винесену інспектором Чугуївського районного управління поліції ГУНП в Харківській області лейтенантом поліції Соболєвим Максимом Валерійовичем, якою його притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.126 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 425,00 грн, та провадження по справі закрити.
Позов мотивований тим, що позивач не керував транспортним засобом, коли прибули поліцейські, тобто відсутній факт керування автомобілем, відповідачем порушено порядок розгляду справи про адміністративне правопорушення, що є підставою для скасування постанови.
У відзиві на позовну заяву Головне управління Національної поліції в Харківській області, який подано через підсистему «Електронний суд» ЄСІТС 01.04.2026, зазначено, що встановлені у справі обставини в їх сукупності, зокрема: підтверджений факт керування транспортним засобом, відсутність у водія при собі посвідчення водія як у паперовій, так і в електронній формі, невиконання законної вимоги поліцейського щодо пред`явлення документів, а також наявність об`єктивної відеофіксації події, свідчать про наявність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого частиною першою статті 126 КУпАП. Доводи позивача, викладені у позовній заяві, є безпідставними та такими, що не відповідають фактичним обставинам справи і зібраним доказам, тому просить у задоволенні позовних вимог відмовити.
Позивач у відповіді на відзив, яку подано через канцелярію суду 08.05.2026, зазначив, що порушена ідентифікація особи, адвоката на місці події не було.
Ухвалою Чугуївського міського суду Харківської області від 18.02.2026 у зазначеній справі відкрито спрощене позовне провадження.
Ухвалою Чугуївського міського суду Харківської області від 25.03.2026 залучено до участі у справі другого відповідача – Головне управління національної поліції в Харківській області.
Позивач надав до суду заяву про розгляд справи без його участі.
Представник Головного управління національної поліції в Харківській області просив розглянути справу без участі їх представника.
Чугуївське районне управління Головного управління Національної поліції в Харківській області повідомлялось судом належним чином про день, час і місце розгляду справи, до суду не з`явились, причину не повідомили.
Сторони про дату, час і місце розгляду справи повідомлені належним чином, з урахуванням особливостей, що визначені ст. 268 КАС України.
Неприбуття у судове засідання учасника справи, повідомленого відповідно до положень цієї статті, не перешкоджає розгляду справи у судах першої та апеляційної інстанцій (ч. 3 ст. 268 КАС України).
Відповідно до ч. 4 ст. 229 КАС України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.
Суд, перевіривши матеріали справи, вважає, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Судом встановлено, що інспектором Чугуївського районного управління поліції ГУНП в Харківській області лейтенантом поліції Соболєвим Максимом Валерійовичем складено постанову ЕНА №6625213 від 06.02.2026 про накладення на  ОСОБА_1  адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі на підставі ч.1 ст.126 КУпАП.
Зі змісту постанови серії ЕНА №2936654 від 29.08.2024 вбачається, що 06 лютого 2026 року о 22:30 за адресою: Харківська область, Чугуївський район, село Кицівка, вулиця Гоголя, будинок 2, ОСОБА_1 керував транспортним засобом марки ВАЗ 210990, державний номерний знак НОМЕР_1 . На законну вимогу поліцейського водій не пред`явив для перевірки посвідчення водія відповідної категорії. Зазначені дії були кваліфіковані як порушення вимог пункту 2.1 «а» Правил дорожнього руху України, що утворює склад адміністративного правопорушення, передбаченого частиною першою статті 126 Кодексу України про адміністративні правопорушення. 
Таким чином, позивача притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 126 КУпАП та накладено штраф у сумі 425 грн.
Так, відповідно до положень частини другої статті 19 Конституції України, пункту 1 частини другої статті 2 та частини першої статті 7 КАС України, суд при вирішенні справи повинен керуватися принципом законності, відповідно до якого має перевіряти чи діяли органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їхні посадові і службові особи лише на підставі закону в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Згідно з ч. ч. 1-4 ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, відповідно до закону. Додержання вимог закону при застосуванні заходів впливу за адміністративні правопорушення забезпечується систематичним контролем з боку вищестоящих органів і посадових осіб, правом оскарження, іншими встановленими законом способами.
Статтею 9 КУпАП визначено, що адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.
Згідно до статті 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її відповідно до закону, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.
Суспільні відносини у сфері дорожнього руху та його безпеки, визначає права, обов`язки і відповідальність суб`єктів - учасників дорожнього руху, міністерств, інших центральних органів виконавчої влади, об`єднань, підприємств, установ і організацій незалежно від форм власності та господарювання (далі - міністерств, інших центральних органів виконавчої влади та об`єднань) регулює Закон України "Про дорожній руху".
Згідно статті 14 вказаного Закону учасниками дорожнього руху є особи, які використовують автомобільні дороги, вулиці, залізничні переїзди або інші місця, призначені для пересування людей та перевезення вантажів за допомогою транспортних засобів.
До учасників дорожнього руху належать водії та пасажири транспортних засобів, пішоходи, велосипедисти, погоничі тварин.
Учасники дорожнього руху зобов`язані, у тому числі, знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху.
Єдиний порядок дорожнього руху на всій території України встановлюють Правила дорожнього руху, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306.
Відповідно до пункту 1.1 Правил дорожнього руху ці Правила відповідно до Закону України "Про дорожній рух" встановлюють єдиний порядок дорожнього руху на всій території України. Інші нормативні акти, що стосуються особливостей дорожнього руху (перевезення спеціальних вантажів, експлуатація транспортних засобів окремих видів, рух на закритій території тощо), повинні ґрунтуватися на вимогах цих Правил.
Пунктом 1.3 вказаних Правил закріплено, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими.
Згідно пункту 1.9 Правил дорожнього руху, особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.
Так, підпунктом "а" пункту 2.1 ПДР встановлено, що водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії.
Частиною першою статті 126 КУпАП передбачено, що керування транспортним засобом особою, яка не має права керування таким транспортним засобом, або передача керування транспортним засобом особі, яка не має права керування таким транспортним засобом тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі двохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
При цьому, не пред`явлення водієм документу, що підтверджує його спеціальний статус є належною підставою для адміністративної відповідальності (ч. 1 ст. 126 КУпАП).
Частиною четвертою статті 258 КУпАП унормовано, що у випадках, передбачених частинами першою та другою цієї статті, уповноваженими органами (посадовими особами) на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 283 цього Кодексу.
Відповідно до статті 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Статтею 251 КУпАП передбачено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
Згідно із ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.
Обставини вчинення позивачем адміністративного правопорушення підтверджуються відеозаписом, зробленим портативним відеореєстратором інспектора згідно вимог Інструкції із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, затвердженої Наказ Міністерства внутрішніх справ України 18.12.2018 № 1026.
На відеозаписі з нагрудного відеореєстратора зафіксовано розгляд справи. З відеозапису вбачається, що 06 лютого 2026 року до чергової частини Чугуївського районного управління поліції ГУНП в Харківській області надійшло повідомлення на лінію «102», на момент прибуття поліцейських ОСОБА_1 перебував у транспортному засобі автомобілі марки ВАЗ 210990, державний номерний знак НОМЕР_1 , на запитання поліцейського пояснив, що рухався на риболовлю, чим фактично підтвердив факт керування транспортним засобом до моменту зупинки. Також він не заперечував факту вживання алкогольних напоїв. Працівник поліції неодноразово просив ОСОБА_1 надати посвідчення водія, однак позивач продовжував ігнорувати законну вимогу поліцейського.
Відеозаписи містять об`єктивну та безперервну фіксацію подій, що відбувалися на місці, та підтверджують викладені обставини, відеозаписом зафіксовано цілком всю подію фіксації правопорушення, сама якість зйомки є достатньою та такою, що виключає жодні сумніви щодо оцінки тих подій, які на запису зафіксовано.
Відеозапис віднесений ч. 1 ст. 251 КУпАП до джерел доказів. Отже, поліцейські, здійснюючи відеофіксацію правопорушення з відеореєстратора, діяли відповідно до вимог ч. 1 ст.30 Закону України «Про національну поліцію» та положень КУпАП. Зафіксовані відеозаписом обставини надають можливість повно та об`єктивно дослідити їх, конкретизувати поведінку поліцейських, які діяли в межах своєї компетенції та виконували свої професійні обов`язки у відповідності до Закону України «Про Національну поліцію» та особи, яка притягується до адміністративної відповідальності.
Оглянутий відеозапис дає можливість встановити його узгодженість з іншими даними, що містяться в постанові, а тому суд приймає його як належний доказ у справі, фіксування відбувалось відкрито, а ОСОБА_1 не заперечував проти зйомки. Відомостей про те, що відеофіксація здійснювалась з порушенням вимог закону, матеріали справи не містять.
Наведене спростовує твердження позивача про відсутність в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого частиною першою статті 126 КУпАП.
Твердження позивача про порушення процедури розгляду справи про адміністративне правопорушення також не знайшли свого підтвердження та спростовуються вищезгаданим відеозаписом, яким було зафіксовано, що позивачу, як особі яка притягується до адміністративної відповідальності, було роз`яснено права та обов`язки.
Таким чином, належних підстав для скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕНА № 6625213 від 06.02.2026 або наявність обставин, які звільняють від адміністративної відповідальності позивачем не доведено.
У контексті оцінки вимог позивача суд при прийнятті даного судового рішення також застосовує позицію Європейського суду з прав людини, сформовану в п. 58 рішення у справі "Серявін та інші проти України" (заява № 4909/04): згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії", заява № 303-A, п. 29)
Враховуючи вищевикладене, беручи до уваги докази, наявні в матеріалах справи, суд приходить до висновку, що надані відповідачем докази є переконливими та спростовуючими доводи позивача.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 6, 8, 9, 72, 77, 242, 243-246, 286 КАС України, суд 
ухвалив:
В задоволенні позову  ОСОБА_1 до Чугуївського районного управління Головного управління Національної поліції в Харківській області, Головного управління Національної поліції в Харківській області про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, та закриття справи – відмовити.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня складення повного рішення суду до Другого апеляційного адміністративного суду через Чугуївський міський суд Харківської області. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене в день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Строк на апеляційне оскарження може бути поновлений також в разі його пропуску з інших поважних причин.
Позивач:  ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , паспорт № НОМЕР_3 , адреса реєстрації місця проживання: АДРЕСА_1 .
Відповідач: Чугуївське районне управління поліції Головного управління Національної поліції в Харківській області, адреса: Харківська область, м. Чугуїв, вул. Гвардійська, 31.
Відповідач: Головне управління Національної поліції в Харківській області, адреса місцезнаходження: м. Харків, вул. Жон Мироносиць, 13.
Повний текст рішення виготовлений 13.05.2026.

Суддя:          С.А. Оболєнська