Справа № 308/6253/26

В И Р О К 
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 травня 2026 року м. Ужгород
Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області
під головуванням судді ОСОБА_1 
при секретарі ОСОБА_2 
розглянувши у порядку спрощеного провадження без проведення судового розгляду в судовому засіданні за відсутності учасників судового провадження обвинувальний акт у кримінальному провадженні, відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань №12026078170000063 від 15 квітня 2026 року, про обвинувачення:
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Сєверодонецька, Луганської обл., фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , громадянина України, тимчасово непрацюючого, з середньою освітою, не судимого,
у вчиненні кримінального правопорушення (проступку), передбаченого ч.1 ст.357 КК України,
встановив:
12.04.2026 року близько 13:00 год. обвинувачений, перебуваючи за місцем проживання потерпілого ОСОБА_4 за адресою: АДРЕСА_2 , у коридорному приміщенні квартири помітив банківську картку з NFC-технологією № НОМЕР_1 , видану АТ «Ощадбанк», яка належала потерпілому. Усвідомлюючи, що вказана банківська картка є офіційним документом та спеціальним платіжним засобом доступу до банківського рахунку, а також достовірно знаючи, що вона йому не належить, діючи умисно та з корисливих мотивів, таємно викрав її без відома власника. Після вчинення викрадення обвинувачений залишив місце події та розпорядився викраденою банківською карткою у власних цілях. Того ж дня, близько 15:55 год., перебуваючи у магазині «Зіна» за адресою: м. Чоп, вул. Швабська, 51, через POS-термінал здійснив розрахунок викраденою карткою на суму 486 грн 79 коп. Крім цього, 13.04.2026 року у період часу з 08:32 год. по 12:43 год., перебуваючи у магазині «Вікторія» за адресою: м. Чоп, вул. Головна, 25, обвинувачений через POS-термінал здійснив ще чотири розрахункові операції без відома та дозволу власника картки на загальну суму 1252 грн. Загальна сума незаконно використаних коштів становила 1738 грн 79 коп.
Вказані дії ОСОБА_3 згідно з обвинувальним актом кваліфіковано за ч. 1 ст. 357 КК України, а саме викрадення офіційного документа, вчиненого з корисливих мотивів.
Вищевказані обставини, встановлені органом досудового розслідування, не оспорюються учасниками судового провадження. Разом з обвинувальним актом подано письмову заяву обвинуваченого ОСОБА_3 складену в присутності захисника адвоката ОСОБА_5 , щодо визнання винуватості, згоди із встановленими досудовим розслідуванням обставинами, ознайомленням з обмеженням права на апеляційне оскарження та згоди на розгляд обвинувального акту у спрощеному провадженні без проведення судового розгляду в судовому засіданні. Окрім цього до обвинувального акту додано заяву потерпілого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 щодо згоди зі встановленими досудовим розслідуванням обставинами, ознайомлення з обмеженням права апеляційного оскарження згідно з ч. 2 ст. 302 КПК України та згоди з розглядом обвинувального акту в спрощеному провадженні. 
В обвинувальному акті також міститься клопотання прокурора, в якому він просить розглянути обвинувальний акт у спрощеному порядку без проведення судового розгляду в судовому засіданні.
З огляду на вказане, суд розглядає обвинувальний акт щодо вчинення кримінального проступку без проведення судового розгляду в судовому засіданні за відсутності учасників судового провадження на підставі вивчення обвинувального акту та доданих до нього матеріалів із ухваленням вироку без зазначення доказів на підтвердження встановлених обставин відповідно до положень ч. 2 ст. 382 КПК України.
Згідно з ч. 4 ст. 107 КПК України у разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу судове провадження здійснюється судом за відсутності осіб, фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження в суді не здійснюється.
Дослідивши обвинувальний акт та додані до нього матеріали, суд вважає доведеною вину обвинуваченого у вчиненні кримінального проступку, передбаченого за ч. 1 ст. 357 КК України, а саме викрадення офіційного документа, вчиненого з корисливих мотивів.
Відповідно до ч. 2 ст. 65 КК України особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень.
При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_3 суд враховує ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення – кримінального проступку, дані про особу обвинуваченого, який не має судимості, має постійне місце проживання, на обліку у лікарів психіатра, фтизіатра та нарколога не перебуває.
Обставинами, визначеними ст. 66 КК України, що пом`якшують покарання обвинуваченого суд визнає щире каяття.
Обставин, визначених ст. 67 КК України, що обтяжують покарання обвинуваченого судом встановлено – вчинення кримінального правопорушення щодо особи похилого віку.
За положеннями ч. ч. 1, 2 ст. 50 КК України покарання є заходом примусу, що застосовується від імені держави за вироком суду до особи, визнаної винною у вчиненні кримінального правопорушення, і полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого. Покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.
Санкція ч.1 ст. 357 КК України, передбачає покарання у виді штрафу штрафом до п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або пробаційним наглядом на строк до трьох років, або обмеженням волі на той самий строк.
Враховуючи наведене та конкретні обставини провадження, за яких вчинено діяння, дані про особу обвинуваченого ОСОБА_3 , наявність обставин, що пом`якшують покарання обвинуваченого, наявність обставин, що обтяжують покарання, відповідно до вимог ст. ст. 50, 65 КК України та з урахуванням ступеня тяжкості вчиненого, в межах санкції ч. 1 ст. 357 КК України, суд дійшов висновку що обвинуваченому ОСОБА_3 слід призначити покарання у виді пробаційного нагляду строком на 1 (один) рік.
Суд вважає, що саме таке покарання буде достатнім, справедливим і необхідним для виправлення обвинуваченого ОСОБА_3 та для запобігання вчинення кримінальних правопорушень як ним, так і іншими особами.
Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлений.
Керуючись ст. ст. 100, 373, 374, 375, 376, 381, 382 КПК України, суд
ухвалив:
громадянина України ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 визнати винним у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 357 КК України, та призначити йому покарання у виді пробаційного нагляду строком на 1 (один) рік.
На підставі ст. 59-1 КК України покласти на ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 наступні обов`язки: 1) періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; 2) повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну свого місця проживання, роботи або навчання; 3) не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.
Вирок може бути оскаржений до Закарпатського апеляційного суду через Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення, однак відповідно до ч. 1 ст. 394 КПК України вирок суду першої інстанції, ухвалений за результатами спрощеного провадження в порядку, передбаченому статтями 381 та 382 цього Кодексу, не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав розгляду провадження за відсутності учасників судового провадження, недослідження доказів у судовому засіданні або з метою оспорити встановлені досудовим розслідуванням обставини.
Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.
Відповідно до ч. 4 ст. 382 КПК України, копія вироку за результатами розгляду обвинувального акта щодо вчинення кримінального проступку не пізніше дня, наступного за днем його ухвалення, надсилається учасникам судового провадження.

Суддя Ужгородського міськрайонного 
суду Закарпатської області ОСОБА_1