Справа № 373/3091/25
Провадження № 2/373/280/26

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
26 травня 2026 року        м. Переяслав

Переяславський міськрайонний суд Київської області в складі
головуючої судді Залеської А.О.,
розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ДІДЖИ ФІНАНС» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,
установив:
Короткий виклад позовних вимог та їх обґрунтування
Представник позивача ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС» Романенко М.Е. звернувся до суду через підсистему «Електронний суд» з позовною заявою, в якій просив стягнути з відповідачки ОСОБА_1 на корить ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС» заборгованість за кредитним договором № 101710177 від 24.05.2021 у загальному розмірі 58438,42 грн. Також просив стягнути судовий збір розмірі 2422,40 грн. 
Позовні вимоги обґрунтовані наступним.
24.05.2021 між Товариством з обмеженою відповідальністю «МІЛОАН» (кредитодавець) та ОСОБА_1 (позичальник)укладено Договір про споживчий кредит № 101710177 в електронній формі, шляхом обміну повідомленнями в особистому кабінеті позичальника, що створений в інформаційно-телекомунікаційній системі Товариства. Позичальниця попередньо ознайомилась з Правилами надання фінансових кредитів Товариством «Мілоан», які розміщені на офіційному вебсайті кредитодавця та прийняла Пропозицію на укладання договору про споживчий кредит (оферту) шляхом подання Анкети-заявки на отримання кредиту на запропонованих умовах (акцепт). Кредитний договір містить всі основні (істотні) умови та підписаний позичальником аналогом ЕЦП- одноразовим ідентифікатором, що був надісланий кредитодавцем SMS-повідомленням на номер телефону відповідачки.
Кредитодавець ТОВ «МІЛОАН» свої зобов`язання за договором виконав та надав позичальниці ОСОБА_1 кредит у погодженому розмірі – 15000,00 грн шляхом безготівкового переказу коштів в системі платежі «онлайн» у день укладення договору (24.05.2021) за реквізитами платіжної картки 479072хххххх566, яку відповідачка вказала при укладанні та оформленні договору. 
Договором визначена комісія за надання кредиту 1500,00 грн, яка нараховується за ставкою 10,00 % від суми кредиту одноразово ( п. 1.5.1 договору).
Відповідно до п. 1.5.2 договору проценти (плата) за користування кредитом складають 5625,00 грн, що нараховуються за ставкою 1,25 % за кожен день строку користування кредитом, який становить 30 днів – до 23.06.2021 (п.п. 1.3, 1.4 договору).
Представник позивача зазначив, що окрім вказаних основних умов договору у пункті 1.6 цього договору передбачена до застосування стандартна (базова) процентна ставка – 5,0 %, яка нараховуються на суму залишку по кредиту у разі неповернення кредиту у визначений договором строк. 
Відповідачка не виконала своє грошове зобов`язання за договором, кредитні кошти повністю не повернула, комісію та проценти за користування кредитом у визначеному розмірі не сплатила, а тому маєзаборгованість у сумі 58438,42 грн, з яких: 12825,00 грн – заборгованість за кредитом; 44113,42 грн – заборгованість за процентами,; 1500,00 грн – заборгованість за комісією. 
30.09.2021 на підставі договору факторингу № 09Т ТОВ «МІЛОАН» відступило на користь ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС» за плату право вимоги за кредитними договорами до позичальників, в тому числі за договором № 101710177 від 24.05.2021 до позичальника ОСОБА_1 на суму заборгованості 58438,42 грн

Процесуальні рішення та дії у справі. Зміст інших заяв по суті спору.
Ухвалою від 13.10.2025 відкрито провадження в даній справі та призначено її до розгляду у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення(виклику) сторін. Відповідачці запропоновано протягом п`ятнадцяти днів із дня отримання ухвали подати відзив на позов. 
Поштова кореспонденція від суду, що була направлена за місцем реєстрації відповідачки, повернулась без вручення з відміткою «адресат відмовилась від отримання», а отже, вважається врученою відповідно до п. 4 ч. 8 ст. 128 ЦПК України. 
Відзиву на позов відповідачка не подала. Зважаючи на пасивну процесуальну поведінку відповідачки, враховуючи клопотання позивача про розгляд справи у спрощеному порядку, з огляду на незначну складність справи, суд розглянув справу за письмовими матеріалами відповідно до ч. 2 ст. 191, ч. 5 ст. 279 ЦПК України

Фактичні обставини, аналіз та оцінка письмових доказів.
23.05.2021  ОСОБА_1 , ознайомившись з умовами та правилами кредитування, що розміщені в публічному доступі на вебсайті ТОВ «МІЛОАН», зареєструвалась в ІТС Товариства та через особистий електронний кабінет подала заявку на отримання кредиту: Анкету-заяву на кредит № 101710177 на суму кредиту 15000 грн строком користування 30 днів: з 24.05.2021 по 23.06.2021 та зі сплатою процентів в сумі 5625,00 грн, нарахування яких здійснюється за ставкою 1,25 % в день. 
Аналогічні відомості містить Паспорт споживчого кредиту № 101710177.
Позичальник пройшла ідентифікацію особи та перевірку у Бюро кредитних історій, після чого кредитодавець ТОВ «МІЛОАН» прийняв рішення (погодження) по заяві про надання кредиту на вищезазначених умовах та направив їй примірник договору про споживчий кредит № 101710177 (індивідуальна частина). 
24.05.2021 05:35 відповідачка підписала договір одноразовим ідентифікатором, що відображено у графі «Процес оформлення та розгляду заяви 101710177».
Таким чином, 24.05.2021 між ТОВ «МІЛОАН» (кредитодавець) та ОСОБА_1 (позичальник) був укладений договір про споживчий кредит № 101710177
За змістом кредитного договору сторони погодили такі основні умови: 
сума кредиту 15000,00 грн (п. 1.2); 
строк надання кредиту 30 днів (п. 1.3); 
термін повернення кредиту, сплати комісії та процентів: 23.06.2021 (п. 1.4). 
Комісія за надання кредиту становить 1500,00 грн, яка нараховується за ставкою 10,00 % від суми кредиту одноразово, що встановлено п. 1.5.1 Договору.
Проценти за користування кредитом становлять 5625,00 грн, які нараховуються за ставкою 1,25 % від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом, тобто за 30 днів (п. 1.5.2). Тип процентної ставки фіксована (п. 1.7). 
Орієнтовна загальна вартість кредиту для позичальника складає 22125,00 грн, до якої включено розмір кредиту та загальні витрати у виді комісії та процентів (п. 1.5).
Згідно з п. 2.4.1 договору позичальник зобов`язується повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом не пізніше терміну, передбаченого п. 1.4 договору (тобто до 23.06.2021), а у випадку пролонгації – не пізніше дати завершення періоду, на який продовжено строк кредитування.
Можливість продовження кредитування (пролонгація) на умовах застосування процентної ставки згідно п. 1.5.2 договору (1,25 %), врегульовано п. 2.3.1.1 договору, де передбачено періоди, на який може бути продовжено строк кредитування: на 3, 7, 15 днів – максимально, а також вказана ставка комісії: 3%, 5% та 10%, яка підлягає сплаті за таке продовження. У цьому пункті зазначається, що для продовження строку кредитування на тих самих умовах позичальник також має сплатити частину заборгованості по кредиту.
Водночас, пунктом 1.6 договору передбачена вища за розміром, так звана: стандартна процентна ставка за користування кредитом 5,00 % в день від фактичного залишку по кредиту, яка згідно п. 2.2.3 застосовується у випадку неповернення кредиту у строк визначений договором, що може визначатись кредитодавцем як продовження кредитування на інших умовах, за вищою процентною ставкою (п. 2.3.1.2 договору), або мати характер відповідальності за прострочення позичальником грошового зобов`язання за договором (п. 4.2 договору). 
За змістом п. 7.1 сторони домовились, що повне виконання зобов`язань повинно відбутися не пізніше дати, встановленої п. 1.4 (тобто 23.06.2021).
Додатком до договору є Графік платежів, згідно якого у день закінчення строку, на який надано кредит, а саме: 23.06.2021 позичальник повинна повернути суму кредиту 15000,00 грн, комісію – 1500,00 грн та проценти – 5625,00 грн, а всього 22125,00 грн, що є загальною вартістю кредиту. У даному Графіку міститься застереження, що після настання будь-якої події, передбаченої п. 2.3 договору, кредитодавець складає та направляє в особистий кабінет позичальника оновлений Графік платежів, в якому має бути відображено актуальні відомості про нову дату платежу та розмір заборгованості позичальника станом на таку дату.
24.05.2021 TOB «МІЛОАН» перерахувало позичальниці ОСОБА_1 кредитні кошти у розмірі 15000,00 грн згідно договору № 101710177, шляхом списання коштів з рахунку Товариства та зарахування їх на рахунок позичальника за реквізитами банківської картки НОМЕР_1 , що підтверджено платіжним дорученням № 27946788 від 24.05.2021.
30.09.2021 ТОВ «МІЛОАН» (клієнт) та ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС» (фактор) уклали Договір факторингу № 09Т, за умовами якого ТОВ «МІЛОАН» відступило за плату (фінансування), а ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС» набуло право грошової вимоги до боржників.
Згідно п. 3.1.1 Договору розмір фінансування за цим договором встановлюється Актом погодження мінімальної ціни, але не менше 18,5 % від основної суми заборгованості по Реєстрам боржників в рамках даного договору. Порядок фінансування Клієнта Фактором визначений у п. 3.1.2.2.2 Договору. 
До позовної заяви додано платіжну інструкцію №4 від 05.10.2021 про переказ коштів від ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС» на рахунок ТОВ «МІЛОАН» на виконання фінансових зобов`язань за договором факторингу № 09Т від 30.09.2021. 
Відповідно до витягу з Реєстру боржників до договору факторингу № 09Т від 30.09.2021 ТОВ «МІЛОАН» відступило, а ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС» набуло право грошової вимоги до боржника ОСОБА_1 за кредитним договором № 101710177 від 24.05.2021 на загальну суму заборгованості 58438,42 грн, з яких: 12825,00 грн – заборгованість за кредитом; 44113,42 грн – відсотки; 1500,00 грн – комісія.
Суму кредитної заборгованості, право вимоги на яку перейшло до ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС», позивач підтверджує складеним первісним кредитором ТОВ «МІЛОАН» розрахунком заборгованості: «Відомість про щоденні нарахування та погашення».
Розрахунок заборгованості свідчить, що у день укладання кредитного договору ? 24.05.2021, окрім кредиту 15000,00 грн (п. 1.2 договору), позичальнику нарахована та включена до заборгованості комісія за надання кредиту 1500,00 грн (п. 1.5.1). З наступного дня розпочато нарахування процентів по 1,25 % в день (п. 1.5.2).
23.06.2021 (день закінчення строку кредитування)позичальник здійснила платіж на погашення кредитної заборгованості у сумі 5137,00 грн. Вказані кошти розподілені кредитодавцем наступним чином: 1500,00 грн – на погашення тіла кредиту; 2137,00 грн – на часткове погашення процентів; 1500,00 грн – на сплату комісії за пролонгацію строку кредитування згідно п. 2.3.1.1 договору (10,00 % від суми кредиту) на 15 днів (до 08.07.2021) за тією ж ставкою – 1,25 % вдень (п. 1.5.2). 
08.07.2021 позичальник здійснила платіж на погашення кредитної заборгованості у сумі 2853,00 грн. Вказані кошти розподілені кредитодавцем наступним чином: 675,00 грн – на погашення кредиту; 1503,00 грн – на погашення процентів; 675,00 грн – на сплату комісії (5,00 % від суми залишку по кредиту) згідно п. 2.3.1.1 договору за пролонгацію строку кредитування ще на 7 днів за процентною ставкою 1,25 % вдень. 
15.07.2021 (кінець останньої семиденної пролонгації) позичальник не внесла жодного платежу. Заборгованість відповідачки на цю дату склала суму 19963,42 грн, з яких: 12825,00 грн – прострочене тіло кредиту; 5638,42 грн – проценти; 1500,00 грн – несплачена комісія.
Після закінчення строку кредитування (з урахуванням пролонгації), у період з 16.07.2021 по 13.09.2021 (усього 60 днів) кредитодавець донараховав відповідачці відсотки за ставкою 5,00% в день від залишку неповернутого (простроченого) кредиту, що в сумі склало 38475,00 грн. (12825 грн х 5,00 % х 60 днів).
Таким чином загальна сума несплачених процентів станом на 13.09.2021 за розрахунками кредитодавця склала 44113,42 грн (5638,42 грн + 38475,00 грн/донарах.).
З урахуванням вищенаведеного, у підсумку свого розрахунку кредитодавець ТОВ «Мілоан» станом на 13.09.2021 визначив заборгованість позичальника ОСОБА_1 в сумі 58438,42 грн, з яких: 12825,00 грн заборгованість за кредитом; 44113,42 грн заборгованість по процентам; 1500,00 грн заборгованість по комісії за надання кредиту.
Позивач ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС» суму боргу не змінював та просить стягнути з відповідачки заборгованість у загальному розмірі 58438,42 грн. 

Правове регулювання спірних правовідносин.
Відповідно до положень ст. 12 та ст. 13 ЦК України особа здійснює свої права вільно, на власний розсуд, добросовісно та розумно, у межах, наданих їй договором або актами цивільного законодавства. При здійсненні своїх прав особа зобов`язана утримуватися від дій, які б могли порушити права інших осіб. Не допускається зловживання правом у будь-якій формі.
За нормами ч. 1 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку.
За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов`язки відповідно до договору. Цей строк починає спливати з моменту укладення договору (ч. 1, ч. 2 ст. 631 ЦК України). 
Згідно з абз. 2 ч. 2 ст. 639 ЦК України, якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі.
Відповідно до ч. 1 ст. 641 ЦК України пропозицією укласти договір (офертою) є, зокрема, документи (інформація), розміщені у відкритому доступі в мережі Інтернет, які містять істотні умови договору і пропозицію укласти договір на зазначених умовах з кожним, хто звернеться.
За змістом ч. 2 ст. 642 ЦК України, якщо особа, яка одержала пропозицію укласти договір, у межах строку для відповіді вчинила дію відповідно до вказаних у пропозиції умов договору, яка засвідчує її бажання укласти договір, ця дія є прийняттям пропозиції (акцептом), якщо інше не вказане в пропозиції укласти договір або не встановлено законом.
Відповідно до частини 1 статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Згідно з ч.1 ст. 13 Закону України «Про споживче кредитування» договір про споживчий кредит та зміни до нього укладаються у письмовій формі (у паперовому вигляді або у вигляді електронного документа, створеного згідно з вимогами, визначеними Законом України «Про електронні документи та електронний документообіг», а також з урахуванням особливостей, передбачених Законом України «Про електронну комерцію»). Примірник договору про споживчий кредит, укладеного у вигляді електронного документа та додатки до нього надаються споживачу у спосіб, що дозволяє встановити особу, яка отримала примірник договору та додатків до нього, зокрема шляхом направлення на електронну адресу або іншим шляхом з використанням контактних даних, зазначених споживачем під час укладення договору про споживчий кредит.
За змістом частини 2 статті 1054 ЦК України до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 глави 71 («Позика»), якщо інше не встановлено параграфом 2 («Кредит») і не випливає із суті кредитного договору.
Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками (абз. 2 ч. 1 ст. 1046 ЦК України).
Згідно положень ч. 1- 3 ст. 1056-1 ЦК України процентна ставка за кредитом може бути фіксована або змінювана. Фіксована процентна ставка є незмінною протягом усього строку кредитного договору. Встановлений договором розмір фіксованої процентної ставки не може бути збільшено кредитодавцем в односторонньому порядку. Умова договору щодо права кредитодавця змінювати розмір фіксованої процентної ставки в односторонньому порядку є нікчемною.
Згідно з п. 4 ч.1 ст. 1 Закону України «Про споживче кредитування» загальні витрати за споживчим кредитом – це витрати споживача, пов`язані з отриманням, обслуговуванням та поверненням кредиту, включаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за додаткові та/або супутні послуги кредитодавця, кредитного посередника (за наявності) та третіх осіб.
У частинах першій, третій статті 509 ЦК України вказано, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання має гуртуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості
Відповідно до ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
За змістом ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). 
У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, зокрема: припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору (п. 1 ч. 1 ст. 611 ЦК України).
За правилом ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. 
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). 
Згідно з ч. 1 ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.
Згідно ч. 1 ст. 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).
Статтею 1078 ЦК України передбачено, що предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). 
Відповідно до ч.ч. 2,3 ст. 18 Закону України «Про споживче кредитування» відступлення права вимоги за договором про споживчий кредит допускається фінансовій установі, яка відповідно до закону має право надавати кошти у позику, в тому числі на умовах фінансового кредиту, та/або послуги з факторингу. До нового кредитора переходять передбачені цим Законом зобов`язання кредитодавця, зокрема щодо взаємодії із споживачами при врегулюванні простроченої заборгованості (вимоги щодо етичної поведінки).
За змістом ч.ч. 2, 3 ст. 18 Закону України «Про захист прав споживачів» умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов`язків на шкоду споживача. Несправедливими є, зокрема, умови договору про: встановлення вимоги щодо сплати споживачем непропорційно великої суми компенсації (понад п`ятдесят відсотків вартості продукції) у разі невиконання ним зобов`язань за договором.
Згідно з ч. 3 ст. 12 Закону «Про споживче кредитування» забороняється у будь-який спосіб ускладнювати прочитання споживачем денної процентної ставки, реальної річної процентної ставки та загальної вартості кредиту для споживача. 

Мотиви, з яких виходив суд при вирішенні спору та висновки суду.
Аналізуючи положення цивільного законодавства можна зробити висновок, що істотними (основними) умовами кредитного договору є предмет – грошові кошти (кредит), проценти за користування кредитом та строк, на який надається кредит. Умови щодо суми кредиту та розміру процентів становлять основне грошове зобов`язання у кредитному договорі, яке має виконуватись належним чином відповідно до умов договору. Кредитний договір може містити й інші (додаткові) умови, які випливають з його змісту та не суперечать закону, зокрема умови щодо відповідальності сторін, зміни процентної ставки під час строку кредитування, надання кредитодавцем додаткових та супутніх послуг, припинення кредитування тощо. 
Конституційний Суд України у рішенні від 11 липня 2013 року у справі №1-12/2013 зазначив, що з огляду на приписи ч. 4 ст. 42 Конституції України участь у договорі споживача як слабшої сторони, яка підлягає особливому правовому захисту у відповідних правовідносинах, звужує дію принципу рівності учасників цивільно-правових відносин та свободи договору, зокрема у договорах про надання споживчого кредиту.
За правилами ст. 12, 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених Кодексом. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Кожна сторона несе ризик, пов`язаний із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.
Відповідно до статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
За змістом ч. 13 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронні документи (повідомлення), пов`язані з електронним правочином, можуть бути використані як докази сторонами та іншими особами, які беруть участь у судовому розгляді справи. Докази, подані в електронній формі та/або у формі паперових копій електронних повідомлень, вважаться письмовими доказами згідно із статтею 64 ЦПК України, статтею 36 ГПК України та статтею 79 КАС України.

Письмовими матеріалами доведено, що 24.05.2021 між ТОВ «Мілоан» та відповідачкою ОСОБА_1 було укладено Договір про споживчий кредит № 101710177 у формі електронного документу, який направлено позичальнику в особистий кабінет, створений в ІТС товариства, та акцептований (підписаний) позичальником з використання аналогу ЕЦП одноразовим ідентифікатором. 
Перед укладанням договору позичальник ознайомилась з істотними (основними) умовами кредитного договору, прийняла їх та подала анкету-заяву на кредит № 101710177 від 23.05.2021. Кредитодавець на підставі заяви позичальника прийняв рішення про надання кредиту в сумі 15000,00 грн зі строком користування 30 днів та зі сплатою процентів за кожен день строку користування кредитом за ставкою 1,25 % від суми кредиту (п. 1.5.2). Крім цього у п. 1.5.1 договору передбачена комісія за надання кредиту (одноразово) в розмірі 10,00 % від суми кредиту (1500,00 грн).
Пунктом 2.3.1.1 договору передбачені розміри додаткової комісії: 3%, 5% та 10% від суми залишку по кредиту за пролонгацію кредитування на 3 дні, 7 днів та 15 днів на попередніх умовах. Така пролонгація строку користування допускається, якщо позичальник вчинить активні дії та погасить частину заборгованості по кредиту. 
Загальна сума до повернення у визначену договором дату: 23.06.2021, включаючи плату (проценти) за користування кредитом та комісію, складає: 22125 грн.
ТОВ «МІЛОАН» 24.05.2021 перерахував на рахунок позичальника ОСОБА_1 за номером її банківської картки НОМЕР_2 кредитні кошти в сумі 15000,00 грн, що підтверджується платіжним дорученням № 27946788 від 24.05.2021.
Згідно розрахунку заборгованості у формі «Відомості про щоденні нарахування та погашення» за договором № 101710177, що складений кредитодавцем, відповідачка внесла наступні платежі: 23.06.2021 – 5137,00 грн, 08.07.2021 – 2853,00 грн, які були недостатніми для погашення усієї суми кредитного боргу, а тому відповідні платежі зараховувались кредитодавцем частково на погашення кредиту, частково на сплату процентів, а також кредитодавець списував частину платежу на сплату комісії за пролонгацію кредитування на попередніх умовах - за ставкою процентів 1,25 % в день. 
Таким чином на підставі п. 2.3.1.1 строки кредитування два рази після кожного платежу були продовжені (пролонговані): 23.06.2021 на 15 днів; 08.07.2021 на 7 днів до 15.07.2021
Усього відповідачка сплатила за кредитним договором 7990,00 грн. Зробивши часткову оплату заборгованості по кредиту ОСОБА_1 вчинила конклюдентні дії щодо визнання цього договору. 
Верховний суд у постанові по справі № 916/2403/18 від 10.09.2019 зауважив, що до дій, які свідчать про визнання боргу або іншого обов`язку може належати зокрема часткова сплата боржником або з його згоди іншою особою основного боргу та/або сум санкцій. Аналогічний правовий висновок зроблений у постанові Верховного Суду від 09.11.2018 справа № 911/3685/17.
30.09.2021 ТОВ «Мілоан» відступив позивачу ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС» за договором факторингу № 09Т за плату право вимоги до боржника ОСОБА_1 та визначив при цьому загальний розмір заборгованості за договором № 101710177, що відступається, визначено у сумі 58438,42 грн (12825,00 грн/кредит + 1500,00 грн/комісія + 44113,42 грн/проценти).
Враховуючи, що сума кредитної заборгованості 58438,42 грн більш як у 3,5 рази перевищила суму наданого кредиту (15000,00 грн) при тому, що відповідачка сплатила кредитодавцю 7990,00 грн, суд детально проаналізував та оцінив розрахунок заборгованості («Відомість про щоденні нарахування та погашення») на відповідність не лише умовам кредитного договору, а й вимогам закону та встановив наступне.
Відомість про щоденні нарахування та погашення (розрахунок заборгованості) свідчить, що 15.07.2021 (кінцева дата кредитування з урахуванням пролонгвцій) сума залишку по кредиту за договором склала 12825,00 грн, несплачена комісія за надання кредиту - 1500,00 грн, а заборгованість по процентам - 5638,42 грн. 
Аналізуючи нарахування кредитодавцем відсотків за період з 16.07.2021 по 13.09.2021 у сумі 44113,42, суд на підставі даних розрахунку встановив, що до цієї суми кредитор включив нарахування процентів по двом видам та розмірам ставок:
1)проценти за ставкою 1,25 % в день від суми залишку кредиту (п. 1.5.2 договору) склали 5638.42 грн, нараховані протягом строку надання кредиту визначеного у п. 1.3 договору (30 днів) та протягом додаткових строків пролонгації кредитування на тих самих умовах (15 + 7 днів), у відповідності до п. 2.3.1.1 договору;
2)проценти за ставкою 5,00% від суми залишку кредиту (п. 1.6 договору) склали 38475,00 грн, нараховані за 60 днів понадстрокового користування кредитом. 

Суд відмовляє у задоволенні позовних вимог в частині стягнення з відповідачки процентів, що нараховані за ставкою 5,00% в день (п. 1.6 договору) у сумі 38475,00 грн, виходячи з наступного.
Після закінчення останнього строку пролонгації – 15.07.2021 відповідачка не вносила платежі, а отже подальшої пролонгації кредитування не відбулось. Водночас, відповідачці донараховані проценти за ставкою 5,00 % в день (п. 1.6 договору), які за період прострочення з 16.07.2021 по 13.09.2021 склали суму 38475,00 грн (12825,00 грн/кредит х 5,00 % х 60 днів). 
Істотні (необхідні) умови кредитування наведені у розділі 1 Договору про споживчий кредит № 101710177 від 24.05.2021 та в анкеті-заяві позичальника № 101710177 від 23.05.2021, яку погодив кредитодавець своїм рішенням від 24.05.2021 про надання кредиту по заяві № 101710177. На таких самих умовах складено Графік платежів (додаток № 1 до договору) та паспорт споживчого кредиту № 101710177 (додаток № 2 до договору). 
У всіх цих документах визначена та погоджена сторонами денна процентна ставка 1,25 % від суми залишку кредиту, що нараховуються за кожен день строку користування кредитом (п. 1.5.2. договору). Саме ця процентна ставка взята за основу при складанні Графіку платежів та визначення орієнтовної вартості кредиту для споживача, а також застосовується у випадку пролонгації кредитування при настанні для цього умов, визначених у п. 2.3.1.1 договору.
Суд звернув увагу, що пунктом 1.7 договору про споживчий кредит визначено тип процентної ставки – фіксована, яка за правилом ч. 3 ст. 1056-1 ЦК України не підлягає зміні протягом всього строку кредитування. 
Водночас, кредитодавець окрім процентної ставки 1,25 %, яка нараховується від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом (п. 1.5.2), передбачив також вищу за розміром процентну ставку 5,00 % яка нараховується за кожен день користування кредитом понад строк (п. 1.6). 
Зміст кредитного договору свідчить, що застосування процентної ставки згідно п. 1.6 договору (5,00 % в день), передбачають ті умови договору, якими регулюється відповідальність позичальника за неповернення кредиту у строк, визначений договором. Такі умови договору є додатковими умовами кредитного договору та передбачені на випадок невиконання (прострочення виконання) позичальником грошового зобов`язання
Так, зокрема, за змістом пункту 2.2.3 кредитного договору ставка процентів, передбачена п. 1.6 застосовується у випадку неповернення позичальником кредиту у визначений договором строк та за умови, що такий строк не був продовжений у порядку п. 2.3.1.1 договору за ставкою – 1,25% (п. 1.5.2).
Пунктом 2.3.1.2 договору передбачено право кредитора продовжувати кредитування споживача із застосуванням вищої ставки 5,00% в день (п. 1.6) на випадок, якщо позичальник до закінчення строку, на який надавався кредит не виконав своє грошове зобов`язання (не приступив до його виконання) та продовжив користуватись кредитом 1 день після завершення строку. У такому випадку кредитодавець закріпив за собою право відступити від погоджених у день укладання договору умов кредитування, визначивши при цьому додатковий строк кредитування 60 днів та нарахування процентів за вищою ставкою 5,00 % в день (п. 1.6).
Суд вважає, що відповідні умови договору щодо так званої автоматичної пролонгації (продовження) кредитування та застосування у чотири рази вищої за розміром денної процентної ставки (п. 1.6) є істотними змінами умов кредитування, що погіршують становище позичальника, оскільки тягнуть за собою значне збільшення загальної вартості кредиту, яка не була визначена (обрахована) на день укладання договору. Тому, впровадження (застосування) таких умов договору кредитодавцем, без повідомлення позичальника та без отримання від неї згоди на відповідні зміни порушує, визначені Законом права споживача. 
За правилами ч. 7 ст. 12 Закону «Про споживче кредитування» умова договору про споживчий кредит про можливість внесення до договору змін в односторонньому порядку є нікчемною. 
На переконання суду це положення стосується, у тому числі, умов договору щодо автоматичного продовження (пролонгацій) визначеного в договорі строку кредитування за вищою процентною ставкою, яка не була погоджена сторонами під час укладання договору, як основна (істотна) умова кредитування.
В досліджуваній ситуації оновлений Графік платежів за ставкою процентів 5,00 % в день, кредитодавцем не складався, загальна вартість кредиту за цих, фактично змінених умов, не визначалась. З урахуванням зазначеного, застосування кредитодавцем положення п. 2.3.1.2 договору щодо пролонгації кредитування на випадок не повернення кредиту у строки, визначені договором, за збільшеною процентною ставкою, чого сторони не погоджували ні на момент укладання договору, ні в подальшому, визнається судом таким що створює істотний дисбаланс між правами споживача та правами кредитодавця. А тому відповідне положення договору не підлягає застосуванню, оскільки обмежує права споживача порівняно з правами, встановленими Законом.
У частині 8 статті 18 Закону України «Про захист прав споживачів» передбачено, що нечіткі або двозначні положення договорів із споживачами тлумачаться на користь споживача.
У цьому контексті, суд зауважує, що пунктом 4.2 договору про споживчий кредит передбачено ще один випадок застосування денної процентної ставки, визначеної у п. 1.6 договору (5,00 % в день), а саме вказано, що у разі прострочення позичальником зобов`язань зі сплати заборгованості згідно з умовами цього договору, починаючи з дня наступного за датою спливу строку кредитування, з урахуванням пролонгації та оновлених графіків платежів, що складаються у зв`язку з продовженням строку кредитування (пролонгацією), кредитодавець має право нараховувати проценти за ставкою, передбаченою п. 1.6 договору, в якості процентів за порушення грошового зобов`язання, передбачених ст. 625 ЦК України.
Отже, для суду очевидним є те, що застосування збільшеної процентної ставки (п. 1.6) згідно договору передбачено лише за умов, визначених у п. 2.3.1.2 та у п. 4.2, що в обох випадках за змістом цих положень допускається у разі невиконанням/прострочення виконання позичальником свого основного грошового зобов`язання. При цьому, ставка процентів у пункті 1.6 договору (5,00 % в день) хоч і названа у змісті договору стандартною, однак згідно вказаних умов договору вона застосовується для нарахування процентів на залишок неповернутого кредиту після спливу строку, на який надавався кредит чи по закінченню пролонгованого (додаткового) строку у порядку п. 2.3.1.1. 
Згідно правової позиції, викладеної у постановах Великої Палати Верховного Суду від 28.03.2018 (справа №444/9519/), від 04.07.2018 (провадження №14-154цс18) та від 31.10.2018 (провадження №14-318цс18) право кредитодавця нараховувати, передбачені договором проценти за користування кредитом, припиняється після спливу визначеного цим договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з ч. 2 ст. 1050 ЦК України. Після закінчення строку, на який надавався кредит, або у разі пред`явлення банком вимоги до позичальника про дострокове повернення грошових коштів змінюється правова природа зобов`язання. У такому випадку нарахування процентів на суму невиконаного (простроченого) грошового зобов`язання має юридичну природу відповідальності, що передбачена статтею 625 ЦК України.
Водночас, пунктом 6 розділу ІV «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про споживче кредитування» визначено, що у разі прострочення споживачем у період з 1 березня 2020 року до припинення зобов`язань за договором про споживчий кредит, укладеним до тридцятого дня включно з дня набрання чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг» (Закон № 3498-ІХ від 22.11.2023, набрав чинності 24.12.2023), споживач звільняється від відповідальності перед кредитодавцем за таке прострочення. У тому числі, але не виключно, споживач у разі допущення такого прострочення звільняється від обов`язку сплати кредитодавцю неустойки (пені, штрафу) та інших платежів, передбачених договором про споживчий кредит за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) споживачем зобов`язань за таким договором. Забороняється збільшення процентної ставки за користування кредитом з інших причин, ніж передбачені частиною четвертою статті 1056-1 Цивільного кодексу України, у разі невиконання зобов`язань за договором про споживчий кредит у період, зазначений у цьому пункті.
Враховуючи вищевикладені мотиви та норми закону, суд відмовляє в задоволенні позовних вимог в частині стягнення з відповідачки процентів в сумі 38475,00 грн, які нараховані на суму неповернутого кредиту після закінчення строку кредитування (з урахуванням пролонгацій) за вищою процентною ставкою, передбаченою у п. 1.6 договору (5,00 % в день) у період з 16.07.2021 по 13.09.2021 (60 днів), оскільки такі проценти мають юридичну природу відповідальності передбачену ст. 625 ЦК України.

Таким чином, суд дійшов обґрунтованого висновку, що з відповідачки ОСОБА_1 необхідно стягнути на користь позивача ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС», як нового кредитора у грошовому зобов`язанні, кредитну заборгованість за договором № 101710177 від 24.05.2021 у розмірі 19963,42 грн, яка складається з наступного: 12825,00 грн – неповернута частина кредиту; 5638,42 грн – несплачені проценти за користування кредитом, що нараховані за ставкою 1,25 % в день під час погодженого сторонами строку кредитування; 1500,00 грн – комісія за надання кредиту.
Інший висновок суду не відповідав би з`ясованим обставинам справи, принципу законності та справедливості.

Розподіл судових витрат
За правилами ч. 2 ст. 141 ЦПК України у разі часткового задоволення позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
При зверненні до суду позивачем сплачено судовий збір в розмірі 2422,4 грн, що підтверджується квитанцією та випискою про зарахування коштів до спеціального фонду державного бюджету. 
Позивачем визначено ціну позову сумою стягнення 58438,42 грн. Оскільки, суд задовольняє позовні вимоги частково на суму 19963,42 грн, що становить 34,16 % від ціни позову, то з відповідачки на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в розмірі 827,49 грн (2422,4 грн х 34,16 %).
На підставі викладеного, керуючись ст. 11-13, 76-81, 89, 141, 263-265, 274-279 ЦПК України, суд
УХВАЛИВ:

Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «ДІДЖИ ФІНАНС» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором – задовольнити частково.
Стягнути з  ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ДІДЖИ ФІНАНС» заборгованість за договором про споживчий кредит № 101710177 від 24.05.2021 у загальній сумі 19963,42 грн (дев`ятнадцять тисяч дев`ятсот шістдесят три гривні 42 копійки).
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ДІДЖИ ФІНАНС» понесені судові витрати в сумі 827,49грн (вісімсот двадцять сім гривень 49 копійок). 
В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Апеляційну скаргу на рішення суду може бути подано безпосередньо до суду Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його ухвалення.

Учасники справи:
Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «ДІДЖИ ФІНАНС», ЄДРПОУ 42649746, адреса місцезнаходження: вул. Авіаконструктора Ігоря Сікорського, 8, м. Київ, 04112;
відповідачка: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_3 , адреса реєстрації: АДРЕСА_1 .

Суддя        А.О. Залеська