номер провадження справи 19/65/25

ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16.06.2026 Справа № 908/1566/25
м.Запоріжжя Запорізької області 

Господарський суд Запорізької області у складі судді Давиденко І.В. за участю секретаря судового засідання Лисенко К.Д., розглянувши матеріали справи
за позовом: Комишуваської селищної ради Запорізького району Запорізької області (70530, Запорізька область, Запорізький район, смт. Комишуваха, вул. Б. Хмельницького, буд. 49, ідентифікаційний код 24912390)
до відповідача 1: Товариства з обмеженою відповідальністю “УКРГАЗТРЕЙДИНГ” (04070, м. Київ, вул. Сагайдачного Петра, буд. 25-Б, прим. 1, ідентифікаційний код 44544025)
до відповідача 2: Публічного акціонерного товариства “ЗАПОРІЖЖЯОБЛЕНЕРГО” (69035, м. Запоріжжя, вул. Сталеварів, буд. 14, ідентифікаційний код 00130926)
про зобов`язання вчинити певні дії та визнання неправомірними дії,

представники сторін 
від позивача:  Мідяний Є.О., ордер АР №1301415 від 25.03.2026;
від відповідача 1: Невструєв Л.Б., дов. б/н від 05.01.2026 (в режимі відеоконференції) 
від відповідача 2 : не з`явився;

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

До Господарського суду Запорізької області надійшла позовна заява (вх. №1709/08-07/25 від 23.05.2025) Комишуваської селищної ради Запорізького району Запорізької області до відповідачів: Товариства з обмеженою відповідальністю “УКРГАЗТРЕЙДИНГ” та Публічного акціонерного товариства “ЗАПОРІЖЖЯОБЛЕНЕРГО” про:
- зобов`язання Товариства з обмеженою відповідальністю “УКРГАЗТРЕЙДИНГ” скласти та надати Комишуваській селищній раді Запорізького району Запорізької області Акти приймання-передачі електричної енергії за Договором №1 про постачання електричної енергії споживачу від 01.01.2025р. за ціною, встановленою у договорі - 6,661082997 без ПДВ за 1 кВт/год. за період січень - квітень 2025р.;
- визнання неправомірними дії Публічного акціонерного товариства “ЗАПОРІЖЖЯОБЛЕНЕРГО” щодо видачі Попередження № 66-66/264 від 13.05.2025р. про припинення (обмеження) електропостачання (розподілу) електричної енергії та щодо припинення електроживлення.
Позовні вимоги заявлено на підставі ст.ст. 11,15,16, 526, 631 ЦК України, ст. 19 Особливостей здійснення публічних закупівель товарів, робіт і послуг для замовників, передбачених Законом України “Про публічні закупівлі”, на період дії правового режиму воєнного стану в Україні та протягом 90 днів з дня його припинення або скасування, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 жовтня 2022 р. № 1178, п.3.2.15. та п. 7.5. ПРРЕЕ, п. 11.5.12. КСР та мотивовано пред`явленням відповідачем 1 вимог про стягнення заборгованості за Договором №1 про постачання електричної енергії споживачу від 01.01.2025 за тарифами, які позивачем не погоджено. Вимоги до відповідача 2 позивачем обґрунтовано безпідставним винесенням попередження про припинення (обмеження) електропостачання з підстав несплаченої заборгованості за спожиту електроенергію. 
Протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 27.05.2025, справу № 908/1566/25 передано до розгляду судді Давиденко І.В. 
Ухвалою суду від 02.06.2025 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі № 908/1566/25, присвоєно справі номер провадження 19/65/25, ухвалено здійснювати розгляд справи за правилами загального позовного провадження.
Ухвалою суду від 16.09.2025 позов Комишуваської селищної ради Запорізького району Запорізької області залишено без розгляду.
Постановою Центрального апеляційного господарського суду від 10.02.2026 апеляційну скаргу Комишуваської селищної ради Запорізького району Запорізької області на ухвалу Господарського суду Запорізької області від 16.09.2025 у справі № 908/1566/25 задоволено; ухвалу Господарського суду Запорізької області від 16.09.2025 у справі № 908/1566/25 скасовано; справу №908/1566/25 передано до Господарського суду Запорізької області для подальшого розгляду. 
Ухвалою суду від 06.03.2026 призначено підготовче засідання у справі на 25.03.2026.
10.03.2026 від Акціонерного товариства “Запоріжжяобленерго” через підсистему “Електронний суд” надійшли заперечення на позовну заяву.
Відповідач 2 заперечує проти позовних вимог з підстав, викладених у відзиві та заяві, та зазначає, що припинення електроживлення на об`єкти Споживача/позивача було здійснено на підставі листа-повідомлення Постачальника/ТОВ «Укргазтрейдинг» від 29.04.2025 за №144.
АТ «Запоріжжяобленерго» вказує, що ОСР не має права вимагати від електропостачальника обґрунтування причини (підстави) припинення електроживлення, якщо вона відповідає випадкам, визначеним Правилами роздрібного ринку електричної енергії та Кодексу системи розподілу. Так, згідно з приписами п.11.5.12. Кодексу системи розподілу, затвердженого постановою НКРЕКП від 14.03.2018 № 310 (далі – КСР), електропостачальник має право звернутися до ОСР щодо припинення електроживлення Користувача (споживача електричної енергії), з яким електропостачальником укладено договір про постачання електричної енергії. У зверненні електропостачальник повинен, зокрема, зазначити дані, що ідентифікують відповідного споживача електричної енергії (EIC код), та причину (підставу) припинення електроживлення такого споживача електричної енергії.
Відповідач 2 також зазначив, що після отримання від електропостачальника вказаного листа-повідомлення №144 від29.04.2025, АТ «Запоріжжяобленерго» відповідно направило попередження позивачу на відключення з 23.05.2025 за вимогою електропостачальника, у зв`язку із наявністю у споживача заборгованості за спожиту електричну енергію перед електропостачальником (попередження за вих. №66-66/264 від 13.05.2025).
Як зазначає АТ «Запоріжжяобленерго», в подальшому Постачальник/ Товариство з обмеженою відповідальністю «Укргазтрейдинг» знову звернувся до оператора системи - АТ «Запоріжжяобленерго» з листом про поновлення постачання на об`єкти споживача від 06.06.2025 за №148 з підстав, визначених п.7.11 Правил роздрібного ринку електричної енергії (ПРРЕЕ)(відкриття провадження у справі після факту відключення споживача є підставою для відновлення електропостачання). Оскільки обґрунтування причини (підстави) для відновлення електроживлення відповідає випадкам, визначеним Правилами роздрібного ринку електричної енергії, на об`єкти (точки комерційного обліку споживача) Комишуваської селищної ради Запорізького району було відновлено електропостачання, про що повідомлено сторони листом від 19.06.2025 за №007-66/3018.
На думку відповідача 2, наразі втрачена актуальність позовних вимог до АТ «Запоріжжяобленерго», а фактичні обставини справи в повному обсязі спростовують вимоги, викладені в позовній заяві до відповідача 2.
12.03.2026 від ТОВ “УКРГАЗТРЕЙДИНГ” через підсистему “Електронний суд” надійшов відзив на позовну заяву.
Відповідач проти позову заперечує та зазначає, що дійсно позивачем та відповідачем 1 було укладено Договір №1 про постачання електричної енергії споживачу від 01.01.2025р., під час укладання якого сторонами було укладено Додаток 2 до Договору “Комерційна пропозиція”, яким на момент укладання Договору встановили вартість електричної енергії на рівні 6,661082997 без ПДВ за 1 кВт/год. 
Як вказує відповідач 1, відповідно до п.5.2 Договору фактична ціна за одиницю електричної енергії за кожен розрахунковий період визначається після завершення кожного розрахункового періоду відповідно до порядку, визначеного в додатку 2 до цього Договору. Відповідно до п.5.3.2 Договору сторони домовились, що фактична ціна за одиницю електричної енергії розраховується (змінюється) відповідно до порядку, зазначеного в додатку 2 до Договору, шляхом підписання сторонами відповідних Актів, згідно з пунктом 5.3.3 цього Договору. Фактична ціна за одиницю Товару (кВт/год) для Споживача за розрахунковий період розраховується за формулою.
Відповідач 1 вважає, що в Договором не передбачено направлення на адресу позивача актів приймання-передачі електричної енергії за Договором №1 про постачання електричної енергії споживачу від 01.01.2025р. за ціною,встановленою у договорі - 6,661082997 без ПДВ за 1 кВт/год. за період січень квітень 2025р 
Також ТОВ «Укргазтрейдинг» зазначає, що сторони погодили інший Порядок визначення розрахунку (зміни) ціни за одиницю Товару за розрахунковий період. Так, згідн з п.5.3.2 Договору сторони домовились, що фактична ціна за одиницю електричної енергії розраховується (змінюється) відповідно до порядку, зазначеного в додатку 2 до Договору, шляхом підписання сторонами відповідних Актів за встановленою в Додатку 2 формулою. На думку відповідача 1, вартість електричної енергії щомісячно змінювалась зважаючи на середньозважену вартість електричної енергії на ринку на ринку "на добу наперед". На думку відповідача 1, умови Договору не передбачають підписання жодних додаткових угод у разі зміни ціни за одиницю електричної енергії на ринку "на добу наперед", а нова ціна фіксується шляхом підписання сторонами відповідних Актів. 
Відповідач 1 вважає, що до йог обов`язків належало направляти позивачу Акти приймання-передачі електричної енергії за ціною, розрахованою по формулі, встановленою в Додатку 2 до Договору, а не по ціні 6,661082997 без ПДВ за 1 кВт/ год. 
Також відповідач 1 зазначив, що в своїй позовній заяві Позивач підтверджує та не заперечує факт надсилання відповідачем 1 та отримання позивачем Актів приймання-передачі електричної енергії за січень, лютий 2025р.
У відзиві відповідач 1 також вказав, що вимоги позивача про встановлення юридичних фактів (Зобов`язати ТОВ «УКРГАЗТРЕЙДИНГ» скласти Акти приймання-передачі електричної енергії за ціною 6,661082997 без ПДВ за 1 кВт/год. за період січень -квітень 2025р.) можуть бути досліджені та встановлені лише під час вирішення спору про право. За твердженням відповідача 1, зазначені вимоги не можуть виступати самостійним предметом спору і, відповідно, бути належним способом захисту. 
ТОВ «Укргазтрейдинг» просить врахувати правову позицію, викладену у постанові Верховного Суду від 18 грудня 2019 рок по справі N 910/1389/19, згідно з якою оцінюючи належність обраного позивачем способу захисту та обґрунтовуючи відповідний висновок, судам необхідно виходити з його ефективності. Це означає, що вимога на захист цивільного права має відповідати змісту порушеного права та характеру правопорушення, забезпечити поновлення порушеного права, а у разі неможливості такого поновлення- гарантувати особі можливість отримання нею відповідного відшкодування. 
Відповідач 1 вважає, що позовні вимоги, що є предметом розгляду у цій справі, по своїй суті є вимогами про встановлення обставин та надання їм правової оцінки, при цьому встановлення певних обставин є неналежним способом захисту права та охоронюваного законом інтересу, оскільки, розглядаючи таку вимогу, суд не здійснює захисту прав та законних інтересів учасників господарських відносин. 
За твердженням відповідача 1, вимоги про зобов`язання скласти Акти приймання-передачі електричної енергії по ціні 6,661082997 грн без ПДВ за 1 кВт/год. за період січень -квітень 2025р. не відповідають встановленим законом способам захисту прав, а спрямовані на встановлення судом певних юридичних фактів, що не віднесено до компетенції господарського суду. 
24.03.2026 від ТОВ “УКРГАЗТРЕЙДИНГ” через підсистему “Електронний суд” надійшло клопотання про зупинення провадження у справі, відповідно до якого просить суд зупинити провадження у справі № 908/1566/25 до розгляду та набрання законної сили судовим рішенням у справі № 908/3010/25, яка перебуває на розгляді в Центральному апеляційному господарському суді. 
Ухвалою суду від 25.03.2026 у задоволенні клопотання про зупинення провадження у справі судом відмовлено, продовжено строк підготовчого провадження на тридцять днів, судове засідання відкладено на 22.04.2026.
30.03.2026 від АТ “ЗАПОРІЖЖЯОБЛЕНЕРГО” надійшла заява про розгляд справи без участі представника за наявними в матеріалах справи документами.
Ухвалою суду від 22.04.2026 підготовче провадження закрито, призначено справу до розгляду по суті на 20.05.2026.
В судовому засіданні 20.05.2026 заслухано вступне слово позивача, відповідача 2, розгляд справи відкладено до 17.06.2026
Відповідно до ст. 222 Господарського процесуального кодексу України, здійснювалося повне фіксування судового засідання з допомогою звукозаписувального технічного засобу.
В судовому засіданні 17.06.2026 здійснено безпосереднє дослідження доказів, поданих учасниками спору, суд на підставі ст. 217 ГПК України закінчив з`ясування обставин та перевірки їх доказами і перейшов до судових дебатів.
Представник позивача в судовому засіданні 17.06.2026 підтримав позовні вимоги, просив суд позов задовольнити.
Представник відповідача 1 проти позову заперечив.
Заслухавши представників позивача та відповідача 1, дослідивши докази, після переходу до стадії ухвалення судового рішення, в судовому засіданні, в порядку статті 240 Господарського процесуального кодексу України, проголошено скорочене судове рішення (вступну та резолютивну частини) та повідомлено, що повний текст рішення буде складено протягом десяти днів з дня проголошення вступної та резолютивної частин рішення.
Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд

ВСТАНОВИВ:

01.01.2025 між Товариством з обмеженою відповідальністю “УКРГАЗТРЕЙДИНГ” (Постачальник, відповідач 1 у справі) та Комишуваською селищною радою Запорізького району Запорізької області (Споживач, позивач у справі) укладено Договір №1 про постачання електричної енергії споживачу від 01.01.2025 (далі – Договір). При укладенні Договору сторони керувались положеннями Цивільного та Господарського кодексів України, Закону України “Про публічні закупівлі” та з урахуванням Особливостей здійснення публічних закупівель товарів, робіт і послуг для замовників, передбачених Законом України “Про публічні закупівлі”, на період дії правового режиму воєнного стану в Україні та протягом 90 днів з дня його припинення або скасування, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 12 жовтня 2022 №1178 (далі- Особливості). 
В п.п. 1.1, 2.1 Договору визначено, що цей Договір встановлює порядок та умови постачання електричної енергії як товарної продукції Споживачу. За цим Договором Постачальник продає Споживачу товар: “електрична енергія (ДК 021:2015:09310000-5 – Електрична енергія)” для забезпечення потреб електроустановок Споживача, включно з тарифом на послуги з передачі електричної енергії, а Споживач оплачує Постачальнику вартість спожитої електричної енергії та здійснює інші платежі згідно з умовами цього Договору.
Відповідно до п. 3.1 Договору, строк поставки електричної енергії визначається з дати, зазначеної в заяві до цього Договору, за формою, яка є додатком 1 до цього Договору, до 31.12.2025 (включно). 
Додатком 1 до Договору є Заява до договору про постачання електричної енергії Споживачу, яка підписана останнім 01.01.2025, та за змістом якої, за результатами процедури закупівлі, Споживач надає такі комерційні дані про ЕІС-код точки комерційного обліку об`єкта: 62Х6844270190804. Початок постачання електричної енергії з 01.01.2025. 
Місце поставки та обсяг постачання електричної енергії Споживачу: 917800 кВт./год; 70530, Запорізька область, Комишуваська селищна територіальна громада, межа
балансової належності установок (п.3.4 Договору). 
Згідно з п. 5.3 Договору, розрахунковим періодом за цим Договором є календарний місяць. 
Оплата електричної енергії за цим Договором здійснюється на підставі підписаного сторонами Акта, протягом 10 робочих днів із дати підписання Споживачем Акта за відповідний розрахунковий період (абзац перший пп. 5.3.1 п. 5.3 Договору). 
У підпункті 5.3.2 пункту 5.3 Договору визначено, що підписанням Акта сторони погоджують розрахунок (зміну) ціни за одиницю електричної енергії та обсяг фактичного споживання електричної енергії за відповідний розрахунковий період. 
Сторони домовились, що фактична ціна за одиницю електричної енергії розраховується (змінюється) відповідно до порядку, визначеного в додатку 2 до Договору, шляхом підписання Сторонами відповідних Актів, згідно з пунктом 5.3.3 цього Договору.
Обсяг фактичного споживання електричної енергії визначається відповідно до даних комерційного обліку, які формуються та передаються, в порядку, передбаченому Кодексом комерційного обліку електричної енергії. 
Відповідно до підпунктів 5.3.3, 5.3.4 пункту 5.3 Договору, Акт складається та підписується Постачальником та надається Споживачу для підписання щомісячно до 10 числа місяця, наступного за розрахунковим періодом. Споживач розглядає та підписує Акт протягом п`яти робочих днів або в цей же строк надсилає Постачальнику вмотивовану відмову від його підписання. Датою підписання Акта є дата проставлення останнього підпису однією зі сторін Договору.
Згідно з п. 5.6 Договору, датою виконання зобов`язань Споживача щодо оплати за поставлену електричну енергію за відповідний розрахунковий період вважається дата перерахування Споживачем на рахунок Постачальника відповідних грошових коштів. 
Якщо Споживач не здійснив оплату за цим Договором у строки, передбачені Договором, постачальник має право здійснити заходи з припинення постачання електричної енергії Споживачу в порядку, визначеному ПРРЕЕ (п. 5.4 Договору). 
Відповідно до п 5.1 Договору, ціна Договору становить 7 336 250,37 грн. з ПДВ. У разі якщо під час виконання Договору застосування сторонами порядку визначення фактичної ціни електричної енергії за розрахунковий період (відповідно до п. 5.3 цього Договору) призвело до розрахункового збільшення ціни Договору, визначеної в цьому пункті, сторони підписують додаткову угоду про збільшення ціни Договору відповідно до підпункту 7 пункту 19 Особливостей, та за умови наявності фінансування видатків Споживача, що забезпечує збільшення ціни Договору.
Ураховуючи високу волатильність ціни на ринку електричної енергії, сторони домовились не вносити щомісячні зміни до ціни Договору. Передумовою для підписання додаткової угоди про збільшення ціни Договору є, зокрема, збільшення розрахункової вартості постачання електричної енергії. Розрахункова вартість визначається як сума вартості частково поставленої електричної енергії за Договором згідно з підписаними актами приймання-передачі електричної енергії (далі – Акт) та вартості залишку обсягу постачання електричної енергії за Договором, визначеною з урахуванням ціни за одиницю електричної енергії згідно з останнім Актом. У такому випадку ціна Договору збільшується на різницю між розрахунковою вартістю та ціною Договору.
В п. 5.2 Договору визначено, що фактична ціна за одиницю електричної енергії за кожен розрахунковий період визначається після завершення кожного розрахункового періоду відповідно до порядку, визначеного в додатку 2 до цього Договору. 
У підписаній сторонами Комерційній пропозиції Постачальника (Додаток 2 до Договору) визначено кількість та одиницю виміру електричної енергії (товару): 917 800 кВт/год; середньозважену ціну на ринку “на добу наперед” без ПДВ, грн, станом на дату укладення договору: 5,54432; торгівельну надбавку/знижку без ПДВ, грн (не змінюється протягом строку дії Договору, окрім випадків зменшення надбавки за згодою сторін): 0,5881929977 грн; тариф на передачу електричної енергії без ПДВ, грн: 0,52857 грн; ціну за одиницю без ПДВ: 6,661082997 грн. Усього загальна вартість з ПДВ – 7 336 250,37 грн.
Відповідно до наведеного у Комерційній пропозиції порядку розрахунку (зміни) ціни за одиницю Товару за розрахунковий період встановлено, що фактична ціна за одиницю Товару (кВт·год) для Споживача за розрахунковий період розраховується за формулою: 
Цф = ((Цез + Тпер + V) х Wб х Р)/Wб, де: 
Цф – фактична ціна за одиницю електричної енергії (грн/кВт·год);
Цез – середньозважена ціна на ринку “на добу наперед” за розрахунковий період, що формується оператором ринку та публікується на його офіційному веб-сайті без ПДВ (кВт·год); 
Тпер – тариф на послуги з передачі електричної енергії, затверджений НКРЕКП, який діє для відповідного розрахункового періоду без ПДВ (грн/кВт·год);
Wб – фактичний обсяг споживання електричної енергії по об`єкту (об`єктам) Споживача групи Б за розрахунковий період (кВт·год); 
V – розмір торговельної надбавки / знижки Постачальника, що визначений під час підписання Договору (не змінюється протягом строку дії Договору, окрім випадків зменшення надбавки за згодою Сторін). 
Р – математичне вираження ставки податку на додану вартість (ПДВ – 20 % дорівнює 1,2). 
У п. 1.2 Комерційної пропозиції передбачено, що згідно з пунктом 5.3.2 Договору сторони погоджують щомісячну зміну ціни за одиницю Товару шляхом застосування формульного розрахунку фактичної ціни постачання електричної енергії з урахуванням нижченаведеного: 
1.2.1. Після формування та публікації оператором ринку на власному офіційному веб-сайті відповідних даних (місячних/погодинних) за розрахунковий період та отримання Постачальником у встановленому порядку даних комерційного обліку, Постачальник здійснює розрахунок фактичної ціни та вартості Товару за розрахунковий період.
1.2.2. У разі зміни постановою Регулятора (або рішенням іншого уповноваженого органу влади) складової ціни Товару - тарифу на передачу електричної енергії, у відповідному акті зазначається тариф, що змінений відповідно до постанови Регулятора (чи рішення іншого уповноваженого органу) з дня, який (день дії) визначається у відповідному нормативно-правовому акті уповноваженого органу як дата набрання чинності. 
1.2.3. Під час підписання Акта, Споживач має право перевірити розраховану Постачальником фактичну ціну та запросити необхідні дані в письмовій формі.
Згідно з п. 13.1 Договору, останній набирає чинності з дати його підписання і діє до 31 грудня 2025 року, а в частині взятих на себе зобов`язань сторонами – до їх повного виконання. 
Постачальник зобов`язаний повідомити Споживача в порядку, встановленому законом, про будь-яке збільшення ціни і право припинити дію договору без сплати будь-яких штрафних санкцій чи іншої фінансової компенсації Постачальнику, якщо Споживач не приймає нові умови (п. 13.2 Договору). 
Зі змісту п. 13.5 Договору слідує, що сторони домовились про використання засобів електронної пошти при обміні між сторонами листами, зверненнями, пропозиціями, претензіями тощо та при виконані цього Договору. Лист, що тримала сторона на адресу електронної пошти, якщо таку адресу зафіксовано у цьому Договорі, сторони домовились вважати офіційним повідомленням щодо питань, що стосуються виконання цього Договору.
ТОВ «Укргазтрейдинг» листом вих. № 37 від 04.02.2026 повідомило Комишуваську селищну раду Запорізької області, що постановою НКРЕКП від 19.12.2024 №2200 “Про встановлення тарифу на послуги з передачі електричної енергії НЕК “УКРЕНЕРГО” встановлено тариф передачі електричної енергії на рівні 0,68623 грн/кВт·год (без урахування податку на додану вартість) та у зв`язку з чим ціна за одиницю товару по Договору з 01 січня 2025 року відповідно до нового тарифу на передачу електричної енергії становитиме за 1 кВт·год електричної енергії 8,18249160 грн з ПДВ. Наведеним листом ТОВ “УКРГАЗТРЕЙДИНГ” було направлено позивачу для підписання проект Додаткової угоди № 1 про внесення змін до Договору про постачання електричної енергії споживачу №1 від 01.01.2025 у двох екземплярах. 
Комишуваська селищна рада Запорізького району Запорізької області на лист відповідача 1 № 37 від 04.02.2025 повідомила про те, що кошторисом Комишуваської територіальної громади на 2025 рік не передбачено додаткове фінансування видатків на закупівлю електричної енергії; запропоноване підвищення ціни за одиницю товару з одночасним зменшенням обсягу (кількості) електричної енергії, що поставляється, також є неприйнятним, скільки суперечить інтересам громади з енергозабезпечення (лист від 11.02.2025 №01-70/99-к).
ТОВ “УКРГАЗТРЕЙДИНГ» листом № 49 від 19.02.2025 повідомлено позивача, що в разі непогодження умов Договору постачання електричної енергії в частині порядку визначення ціни, цей лист слід вважати попередженням про повне припинення постачання електричної енергії за Договором №1 від 01.01.2025 в розумінні п. 4 ч. 3 ст. 57 Закону України “Про ринок електричної енергії”. 
Комишуваська селищна рада листом №01-70/142 від 03.03.2025 на адресу ТОВ ТОВ «УКРГАЗТРЕЙДИНГ» надала відповідь на лист № 49 від 19.02.2025, якою зазначила, що позивачем було отримано в паперовому вигляді Акт приймання-передачі електричної енергії №УГТ 00000057 від 31.01.2025 та проект додаткової угоди № 1 з додатком №2 до Договору. В листі повідомляється, що Акт приймання-передачі електричної енергії №УГТ 00000057 від 31.01.2025 року не може бути підписаний з тих підстав, що ціна на електричну енергію, яка зазначена в Акті, не відповідає ціні, зазначеній в Договорі, і пропозиція щодо внесення змін до Договору була відхилена, відповідне обґрунтування такого відхилення міститься у направленому листі від 11.02.2025 № 01-70/99-к. Стосовно підстав для відмови в укладенні додаткової угоди № 1 до Договору вказано, що вони залишаються незмінними. 
В листі №01-70/176 від 13.03.2025 позивачем викладено аналогічну позицію щодо неможливості підписання іншого отриманого Акту приймання-передачі електричної енергії №126 від 28.02.2025. 
ТОВ «УКРГАЗТРЕЙДИНГ» направлено позивачу попередження про повне припинення постачання електроенергії за Договором про постачання електричної енергії споживачу № 01 від 01.01.2025 (вих. № 90 від 01.04.2025), яким повідомлено про повне припинення постачання електричної енергії на об`єкти Комишуваської селищної ради Запорізького району Запорізької області по Договору з 22.04.2025.
Також ТОВ «УКРГАЗТРЕЙДИНГ» направлено Комишуваській селищній раді попередження про повне припинення постачання електроенергії за Договором №1 про постачання електричної енергії споживачу від 01.01.2025 за (вих. № 99 від 08.04.2025), яким зазначено, що з 23.04.2025 ТОВ “УКРГАЗТРЕЙДИНГ” не є постачальником електричної енергії на об`єкти відповідача у зв`язку із заборгованістю з оплати за спожиту електричну енергію за січень та лютий 2025 року в розмірі 2 362 644,93 грн.
АТ “Запоріжжяобленерго” направлено Комишуваській селищній раді попередження № 66-66/264 від 13.05.2025 про припинення (обмеження) електропостачання (розподілу) електричної енергії згідно з вимогою електропостачальника ТОВ “УКРГАЗТРЕЙДИНГ”, починаючи з 23.05.2025 . 
Правовідносини між ПАТ «ЗАПОРІЖЖЯОБЛЕНЕРГО» та Комишуваською селищною радою Запорізького району Запорізької області врегульовано Договором споживача про надання послуг з розподілу електричної енергії №138 від 07.03.2025р. ПАТ «ЗАПОРІЖЖЯОБЛЕНЕРГО» є Оператором систем розподілу (ОСР) для позивача.
ТОВ «УКРГАЗТРЕЙДИНГ» не зверталося до суду для вирішення спору щодо внесення змін до Договору №1 про постачання електричної енергії споживачу від 01.01.2025р. 
За пунктом 5.3.1. Договору оплата електричної енергії здійснюється на підставі підписаного сторонами Акта.
В силу пунктів 5.3.3. та 5.3.4. Акт складається та підписується постачальником та надається споживачу для підписання щомісяця до 10 числа місяця, наступного за розрахунковим періодом. Споживач розглядає та підписує акт протягом п`яти робочих днів або в цей же строк надсилає постачальнику вмотивовану відмову від його підписання. Датою підписання Акта є дата проставлення останнього підпису однією зі сторін договору. 
Обов`язок складання Актів лежить на ТОВ «УКРГАЗТРЕЙДИНГ». 
Позивач не погоджується з зазначенням в Актах приймання-передачі ціни електроенергії за одиницю в розмірі більшому, ніж визначено Договором (без ПДВ — 6,661082997 за кВт/год.).
Вважаючи, що ТОВ «УКРГАЗТРЕЙДИНГ» безпідставно виставлено акти приймання-передачі електричної енергії за січень-квітень 2025 року з ціною, яка не відповідає умовам Договору, а також вважаючи протиправним відключення позивачу електропостачання, Комишуваська селищна рада звернулася з цим позовом до суду.
Проаналізувавши матеріали та фактичні обставини справи, оцінивши надані письмові докази у їх сукупності, враховуючи те, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд вважає позовні вимоги такими, що не підлягають задоволенню, виходячи з наступного. 
Частиною 6 ст. 55 Конституції України визначено, що кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.
Згідно з частинами першою, другою статті 2 ГПК України, завданням господарського судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів, пов`язаних зі здійсненням господарської діяльності, та розгляд інших справ, віднесених до юрисдикції господарського суду, з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав і законних інтересів фізичних та юридичних осіб, держави. Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням господарського судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі.
Відповідно до статті 4 Господарського процесуального кодексу України, право на звернення до господарського суду в установленому цим Кодексом порядку гарантується. Ніхто не може бути позбавлений права на розгляд його справи у господарському суді, до юрисдикції якого вона віднесена законом. Юридичні особи та фізичні особи - підприємці, фізичні особи, які не є підприємцями, державні органи, органи місцевого самоврядування мають право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів у справах, віднесених законом до юрисдикції господарського суду, а також для вжиття передбачених законом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.
Статтею 5 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що здійснюючи правосуддя, господарський суд захищає права та інтереси фізичних і юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного права чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону.
Частиною 1 статті 15 Цивільного кодексу України передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.
Відповідно до частини 1 статті 16 Цивільного кодексу України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.
Порушенням вважається такий стан суб`єктивного права, за якого воно зазнало протиправного впливу з боку правопорушника, внаслідок чого суб`єктивне право особи зменшилося або зникло як таке; порушення права пов`язано з позбавленням можливості здійснити, реалізувати своє право повністю або частково.
При цьому позивач, тобто особа, яка подала позов, самостійно визначається з порушеним, невизнаним чи оспорюваним правом або охоронюваним законом інтересом, які потребують судового захисту. Обґрунтованість підстав звернення до суду оцінюються судом у кожній конкретній справі за результатами розгляду позову.
Як правило, суб`єкт порушеного права може скористатися не будь-яким, а цілком конкретним способом захисту свого права. Такий висновок сформульований, зокрема у постанові Великої Палати Верховного Суду від 22 серпня 2018 року у справі № 925/1265/16.
Способи захисту цивільного права чи інтересу - це визначені законом матеріально-правові заходи охоронного характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав, інтересів і вплив на правопорушника і такі способи мають бути доступними й ефективними. Особа, права якої порушено, може скористатися не будь-яким, а цілком конкретним способом захисту свого права. Переважно, спосіб захисту порушеного права прямо визначається спеціальним законом і регламентує конкретні цивільні правовідносини. Застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту права чи інтересу, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення, невизнання або оспорення. Це право чи інтерес суд має захистити у спосіб, який є ефективним, тобто таким, що відповідає змісту відповідного права чи інтересу, характеру його порушення, невизнання або оспорення та спричиненим цими діяннями наслідкам. Вимога захисту цивільного права чи інтересу має забезпечити їх поновлення, а у разі неможливості такого поновлення - гарантувати особі отримання відповідного відшкодування.
Зазначені правові позиції неодноразово висловлювались Верховним Судом, та, зокрема викладені у постановах Великої Палати Верховного Суду від 05 червня 2018 року у справі № 338/180/17, від 11 вересня 2018 року у справі №905/1926/16, від 30 січня 2019 року у справі № 569/17272/15-ц, від 11 вересня 2019 року у справі №487/10132/14-ц, від 22 жовтня 2019 року у справі № 923/876/16, від 31 серпня 2021 року у справі № 903/1030/19, від 16 червня 2020 року у справі № 145/2047/16-ц та інших.
Згідно з висновками Верховного Суду, викладеними у постановах від 11 лютого 2020 року у справі № 923/364/19, від 16 червня 2020 року у справі № 904/1221/19, оцінюючи належність обраного позивачем способу захисту та обґрунтовуючи відповідний висновок, судам слід виходити із його ефективності, і це означає, що вимога на захист цивільного права має відповідати змісту порушеного права та характеру правопорушення, забезпечити поновлення порушеного права, а у разі неможливості такого поновлення - гарантувати особі можливість отримання нею відповідного відшкодування.
Під ефективним засобом (способом) слід розуміти такий, що призводить до потрібних результатів, наслідків, дає найбільший ефект. Тому ефективний спосіб захисту повинен забезпечити поновлення порушеного права, бути адекватним наявним обставинам.
Крім того, Велика Палата Верховного Суду у постанові у від 04.06.2019 у справі №916/3156/17 зазначила про те, що за частиною другою статті 5 Господарського процесуального кодексу України суд відповідно до викладеної в позові вимоги позивача може визначити у своєму рішенні спосіб захисту, який не встановлений законом, лише за умови, що законом не встановлено ефективного способу захисту порушеного права чи інтересу. Отже, суд може застосувати не встановлений законом спосіб захисту лише за наявності двох умов одночасно: по-перше, якщо дійде висновку, що жодний установлений законом спосіб захисту не є ефективним саме у спірних правовідносинах, а по-друге, якщо дійде висновку, що задоволення викладеної у позові вимоги позивача призведе до ефективного захисту його прав чи інтересів.
Застосування судом того чи іншого способу захисту має призводити до відновлення порушеного права позивача без необхідності повторного звернення до суду. Судовий захист повинен бути повним та відповідати принципу процесуальної економії, тобто забезпечити відсутність необхідності звернення до суду для вжиття додаткових засобів захисту. Такі висновки сформульовані у постановах Великої Палати Верховного Суду від 22 вересня 2020 року у справі № 910/3009/18, від 19 січня 2021 року у справі № 916/1415/19, від 16 лютого 2021 року у справі № 910/2861/18.Приписами статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, виконання вимог якої є обов`язковим для України, визначено право людини на доступ до правосуддя, а статтею 13 цієї ж Конвенції на ефективний спосіб захисту прав, що означає право особи на пред`явлення в суді такої вимоги на захист цивільного права, яка відповідає змісту порушеного права та характеру правопорушення.
Вирішуючи господарський спір, суд з`ясовує, чи існує у позивача право або законний інтерес; якщо так, то чи має місце його порушення, невизнання або оспорювання відповідачем; якщо так, то чи підлягає право або законний інтерес захисту і чи буде такий захист ефективний за допомогою того способу, який визначено відповідно до викладеної в позові вимоги. В іншому випадку у позові слід відмовити.
Аналогічна позиція Верховного суду викладена у постанові колегії суддів об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 14 червня 2019 року у справі № 910/6642/18, від 11 лютого 2020 року у справі № 922/1159/19).
Відповідно до правової позиції, викладеної у пункті 42 постанови Великої Палати Верховного Суду від 02 лютого 2021 року у справі № 925/642/19 в якій вказано, що, розглядаючи справу, суд має з`ясувати: 1) з яких саме правовідносин сторін виник спір; 2) чи передбачений обраний позивачем спосіб захисту законом або договором; 3) чи передбачений законом або договором ефективний спосіб захисту порушеного права позивача; 4) чи є спосіб захисту, обраний позивачем, ефективним для захисту його порушеного права у спірних правовідносинах. Якщо суд дійде висновку, що обраний позивачем спосіб захисту не передбачений законом або договором та/або є неефективним для захисту порушеного права позивача, у цих правовідносинах його позовні вимоги не підлягають задоволенню.
Застосування будь-якого способу захисту цивільного права та інтересу має бути об`єктивно виправданим та обґрунтованим. Це означає, що: застосування судом способу захисту, обраного позивачем, повинно реально відновлювати його наявне суб`єктивне право, яке порушене, оспорюється або не визнається; обраний спосіб захисту повинен відповідати характеру правопорушення; застосування обраного способу захисту має відповідати цілям судочинства; застосування обраного способу захисту не повинно суперечити принципам верховенства права та процесуальної економії, зокрема не повинно спонукати позивача знову звертатися за захистом до суду (постанови Великої Палати Верховного Суду від 19.01.2021 у справі № 916/1415/19 (пункт 6.13), від 26.01.2021 у справі № 522/1528/15-ц (пункт 82), від 08.02.2022 у справі № 209/3085/20 (пункт 24)).
Отже, обрання позивачем певного засобу правового захисту, у тому числі і досудового врегулювання спору, є правом, а не обов`язком особи, яка добровільно, виходячи з власних інтересів, його використовує. 
Суд зазначає, що позивач, заявляючи позов та обираючи спосіб захисту повинен дбати про те, щоб резолютивна частина рішення, в якій остаточно закріплюється висновок суду щодо вимог позивача, могла бути виконана в процесі виконавчого провадження у справі, адже у кінцевому результаті ефективний засіб повинен забезпечити поновлення порушеного права, а у разі неможливості такого поновлення - гарантувати особі можливість отримання нею відповідного відшкодування.
Під предметом позову розуміється певна матеріально-правова вимога позивача до відповідача, стосовно якої позивач просить прийняти судове рішення. Підставу позову становлять обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги щодо захисту права та охоронюваного законом інтересу.
Проте, обраний позивачем спосіб захисту порушеного права в частині зобов`язання ТОВ «УКРГАЗТРЕЙДИНГ» скласти та надати акти приймання-передачі електричної енергії за Договором №1 за ціною встановленою в договорі – 6.661082997 без ПДВ за 1 кВт/год за січень-квітень 2025, не призводить до захисту прав та охоронюваних законом інтересів учасників господарських відносин, оскільки задоволення заявлених у даній справі позовних вимог не призведе до відновлення прав позивача, а рішенням суду має вирішуватись саме питання про захист прав та охоронюваних законом інтересів учасників господарських правовідносин.
Також заявлена позивачем вимога в частині визнання неправомірними дій АТ «Запоріжжяобленерго» не призводить до поновлення його порушеного права та, у разі її задоволення, не може бути виконана у примусовому порядку, оскільки відсутній механізм виконання такого рішення.
Крім того, ТОВ «УКРГАЗТРЕЙДИНГ» листом вих. № 148 від 06.06.2025 звернувся до АТ «Запоріжжяобленерго» про поновлення постачання на об`єкти споживача Комишуваської селищної ради з підстав визначених п.7.11 Правил роздрібного ринку електричної енергії (ПРРЕЕ), а АТ «Запоріжжяобленерго», в свою чергу, відновило постачання електроенергії на об`єкти Комишуваської селищної ради, вказавши, що обґрунтування причини (підстави) для відновлення електроживлення відповідає випадкам, визначеним Правилами роздрібного ринку електричної енергії, що підтверджується реєстром за заявою з привожу підключення споживача,я кий надано в матеріали справи. 
Враховуючи вищевикладене у сукупності, суд дійшов висновку, що оскільки судом встановлено відсутність станом на час вирішення спору порушення прав Комишуваської селищної ради через відключення електропостачання, у задоволенні позову Комишуваської селищної ради в частині позовних вимог про визнання неправомірними дії АТ «Запоріжжяобленерго» щодо видачі попередження про припинення електропостачання також слід відмовити з підстав відсутності порушення цивільних прав та законних інтересів позивача. 
Статтею 86 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
Суд зазначає, що у викладі підстав для прийняття рішення суду необхідно дати відповідь на доречні аргументи та доводи сторін, здатні вплинути на вирішення спору; виклад підстав для прийняття рішення не повинен неодмінно бути довгим, оскільки необхідно знайти належний баланс між стислістю та правильним розумінням ухваленого рішення; обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент заявника на підтримку кожної підстави; обсяг цього обов`язку суду може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах.
Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 28.05.2020 у справі №909/636/16.
Аналізуючи питання обсягу дослідження доводів учасників справи та їх відображення у судовому рішенні, суд першої інстанції спирається на висновки, що зробив Європейський суд з прав людини від 18.07.2006р. у справі Проніна проти України , в якому Європейський суд з прав людини зазначив, що п.1 ст.6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі ст.6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи.
У рішенні Європейського суду з прав людини "Серявін та інші проти України" (SERYAVINOTHERS v.) вказано, що усталеною практикою Європейського суду з прав людини, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі Руїс Торіха проти Іспанії (RuizTorija v. Spain) від 9 грудня 1994 року, серія A, N 303-A, п. 29). Хоча національний суд має певну свободу розсуду щодо вибору аргументів у тій чи іншій справі та прийняття доказів на підтвердження позицій сторін, орган влади зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень (див. рішення у справі Суомінен проти Фінляндії (Suominen v. Finland), N 37801/97, п. 36, від 1 липня 2003 року). Ще одне призначення обґрунтованого рішення полягає в тому, щоб продемонструвати сторонам, що вони були почуті. Крім того, вмотивоване рішення дає стороні можливість оскаржити його та отримати його перегляд вищестоящою інстанцією. Лише за умови винесення обґрунтованого рішення може забезпечуватись публічний контроль здійснення правосуддя (див. рішення у справі Гірвісаарі проти Фінляндії (Hirvisaari v. Finland), №49684/99, п. 30, від 27 вересня 2001 року).
Аналогічна правова позиція викладена у постанові від 13.03.2018 Верховного Суду по справі №910/13407/17.
З огляду на вищевикладене, всі інші доводи та міркування учасників судового процесу не досліджуються судом, так як з огляду на встановлені фактичні обставини справи, суд дав вичерпну відповідь на всі питання, що входять до предмету доказування у даній справі та виникають при кваліфікації спірних відносин як матеріально-правовому, так і у процесуальному сенсах.
За таких обставин, враховуючи вищевикладене, позовні вимоги задоволенню не підлягають.
Судовий збір, в порядку ст. 129 ГПК України, покладається на позивача.
Керуючись ст.ст. 42, 123, 129, 233, 238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, суд 

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позову відмовити. 

Суддя І.В. Давиденко 

Повний текст рішення складено та підписано 26.06.2025.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.