Номер провадження: 22-ц/813/5989/26 
Справа № 521/4352/26
Головуючий у першій інстанції Бобуйок І.А.
Доповідач Сєвєрова Є. С.

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25.05.2026 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: 
головуючого судді – Сєвєрової Є.С. (суддя-доповідач),
суддів: - Вадовської Л.М., Таварткіладзе О.М.,
учасники справи: 
позивач – ОСОБА_1 ,
відповідач – Товариство з обмеженою відповідальністю «АЛЛО»,
розглянув у передбаченому ст. 369 ЦПК України порядку цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «АЛЛО» про захист прав споживачів, за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Хаджибейського районного суду м. Одеси від 26 березня 2026 року, постановлену у складі судді Бобуйок І.А.,

встановив:

2. Описова частина
Короткий зміст позовних вимог
В березні 2026 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовною заявою до ТОВ «АЛЛО» про захист прав споживачів, в якій просив стягнути з ТОВ «АЛЛО» на його користь різницю вартості товару в розмірі 4050,00 грн.; стягнути з ТОВ «АЛЛО» на його користь збитки у розмірі 99,00 грн.; стягнути з відповідача відшкодування моральної шкоди у розмірі 2000,00 грн.; судові витрати покласти на відповідача. 

Короткий зміст ухвали суду першої інстанції
Ухвалою Хаджибейського районного суду м. Одеси від 26 березня 2026 року цивільну справу №521/4352/26 за позовною заявою ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «АЛЛО» про захист прав споживачів, передано до Приморського районного суду м. Одеси. 
Ухвала суду першої інстанції мотивована тим, що дана справа не підсудна Хаджибейському районному суду м. Одеси, оскільки позивач значиться зареєстрованим у Приморському районі м. Одеси. 

Короткий зміст вимог апеляційної скарги
Не погодившись з вказаним рішенням суду ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу в якій просить ухвалу Хаджибейського районного суду м. Одеси від 26 березня 2026 року скасувати, справу направити для продовження розгляду.
Апеляційна скарга обґрунтована тим, що ухвала суду є незаконною, необґрунтованою, постановленою з порушенням норм процесуального законодавства. 
Апелянт вказує на те, що висновок суду про належність адреси позивача до Приморського району м. Одеси не є належно перевірним для сторони у справі, а мотивувальна частина ухвали в цій частині є недостатньою. Наведення в ухвалі правила про позови до фізичної особи свідчить про формальний та шаблонний підхід до вирішення питання підсудності саме у цій справі. Крім того, суд не навів у мотивувальній частині ухвали жодного нормативного акта чи офіційного джерела, з якого випливає, що адреса: АДРЕСА_1 належить саме до Приморського району м. Одеси. Районна належність адреси, за якою зареєстроване місце проживання позивача, підтверджується саме як Хаджибейський район, а не Приморський.

Апеляційним судом надсилалась на адресу ТОВ «АЛЛО» копія ухвали про відкриття апеляційного провадження з копією апеляційної скарги, з пропозицією надати відзив на апеляційну скаргу. 
На адресу апеляційного суду відзив на апеляційну скаргу від ТОВ «АЛЛО» не надходив, однак відповідно до положень ч. 3 ст. 360 ЦПК України відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає розгляду справи.
Згідно із ч. 13 ст. 7 ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи (їх виклик). У такому випадку судове засідання не проводиться.
Відповідно до ч. 2 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на ухвали суду, зазначені в пунктах 1, 5, 6, 9, 10, 14, 19, 37 – 40 частини першої статті 353 цього Кодексу, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.
Згідно зі ст. 369 ЦПК України справу розглянуто апеляційним судом без виклику її учасників.

3. Мотивувальна частина
Позиція апеляційного суду
Заслухавши суддю-доповідача, обговоривши доводи апеляційної скарги, дослідивши докази, що стосуються фактів, на які апелянт посилається в апеляційній скарзі, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права при ухваленні судового рішення, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню.

Доводи, за якими суд апеляційної інстанції погодився з висновками суду першої інстанції, та застосовані норми права
Відповідно до ч. ч. 1, 2, 6 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково наданими доказами та перевіряє законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.
В суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.
Згідно з положеннями ч. ч. 1, 2 та 5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним та обґрунтованим.
Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.
Згідно з частиною 1 статті 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Відповідно до положень ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом.
Згідно з ч. 6 ст. 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Частиною першою статті 76 ЦПК України передбачено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (факті), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (ч. 1 ст. 77 ЦПК України).
Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (ст. 79 ЦПК України).
Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (ч. 1 ст. 80 ЦПК України).
У частині першій ст. 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
Колегія суддів не погоджується з вищезазначеними висновками суду першої інстанції про необхідність повернення позовної заяви. Вважає, що суд першої інстанції дійшов вказаних висновків з порушення вимог процесуального законодавства.

Мотиви прийняття аргументів, викладених в апеляційній скарзі 
Кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів (ч. 1 ст. 4 ЦПК України).
Частина 1 статті 13 ЦПК України передбачає, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Відповідно до ст. 27 ЦПК України, позови до фізичної особи пред`являються в суд за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її проживання або перебування, якщо інше не передбачено законом. Позови до юридичних осіб пред`являються в суд за їхнім місцезнаходженням згідно з Єдиним державним реєстром юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань.
Крім того, ч. 5 ст. 28 ЦПК України, яка встановлює підсудність справ за вибором позивача, передбачено, що позови про захист прав споживачів можуть пред`являтися також за зареєстрованим місцем проживання чи перебування споживача або за місцем заподіяння шкоди чи виконання договору.
Тлумачення статей 27, 28 ЦПК України свідчить, що підсудність за вибором позивача (альтернативна підсудність) це такий вид підсудності, за умовами якої позивачеві надається право за своїм вибором пред`явити позов в один з декількох визначених у законі судів. Разом із тим, правила альтернативної підсудності не позбавляють позивача права звернутися із позовом за правилами загальної підсудності (стаття 27 ЦПК України), оскільки позивач має право на вибір між кількома судами, яким згідно з цією статтею підсудна справа, за винятком виключної підсудності, встановленої статтею 30 цього Кодексу (ч. 16 ст. 28 ЦПК України).
Звертаючись до суду з позовною заявою, ОСОБА_1 зазначив, що позов подається за зареєстрованим місцем проживання позивача, як споживача. 
Тобто, останнім було використано право на звернення до суду за альтернативною підсудністю, тобто за вибором позивача.
Як вбачається з матеріалів справи, згідно відповіді з Єдиного державного демографічного реєстру № 2517246 від 26.03.2026, зареєстрованим місцем проживанням позивача (споживача) є: АДРЕСА_1 .
Так, з вказаної відповіді зазначено, що вказана вулиця відноситься до Приморського району міста Одеси. 
Однак, звертаючись до суду з вказаною апеляційною скаргою, апелянтом на спростування висновків суду про віднесення адреси реєстрації позивача до Приморського району м. Одеси, було надано відповідні докази.
У письмовій відповіді Хаджибейської районної адміністрації Одеської міської ради від 30.10.2025, остання повідомила, що згідно з рішенням Одеської міської ради від 20.01.2003 № 960-XXIV та рішенням виконавчого комітету Одеської міської ради від 27.10.2011 №623 АДРЕСА_2 територіально належить до Хаджибейського району м. Одеси.
У письмовій відповіді Приморської районної адміністрації Одеської міської ради від 31.10.2025 також повідомила, що відповідно до рішень Одеської міської ради № 197-XXIV від 26.07.2002 та № 960-XXIV від 20.01.2003 АДРЕСА_2 відноситься до Хаджибейського (Малиновського) району.
Крім того, апелянтом було надано відповідь Департаменту архівної справи та діловодства Одеської міської ради, яким було надано копії рішень Одеської міської ради № 197-XXIV від 26.07.2002 та № 960-XXIV від 20.01.2003. 
Із вказаних копій вбачається, що: рішення № 197-XXIV від 26.07.2002 відносило вул. Артилерійську до Приморського району;
рішення № 960-XXIV від 20.01.2003 внесло зміни до попереднього рішення і віднесло вул. Артилерійську, до Малиновського району м. Одеси, нині Хаджибейського.
Таким чином, справа за позовом ОСОБА_1 до ТОВ «АЛЛО» про захист прав споживачів, підсудна Хаджибейському районному суду міста Одеси в силу приписів ч.5 ст.28 ЦПК України.
Таким чином, надані апелянтом докази, спростовують висновки суду про належність адреси реєстрації позивача, до Приморського районну м. Одеси. 
Отже, доводи апеляційної скарги щодо помилкових висновків суду про непідсудність справи Приморського районному суду м. Одеси знайшли своє підтвердження.

Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги, з посиланням на норми права, якими керувався суд апеляційної інстанції
Виходячи з вищезазначеного, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 є доведеними, а тому вона підлягає задоволенню.
Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 374, п. п. 3, 4 ст. 376 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги скасовує судове рішення повністю або частково і ухвалює у відповідній частині нове рішення, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення при невідповідності висновків суду обставинам справи, з порушенням норм процесуального права або неправильному застосуванні норм матеріального права.
Згідно з п. п. 3, 4 ч. 1 ст. 379 ЦПК України, підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм процесуального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.
На підставі вищевикладеного колегія суддів вважає, що оскаржувана ухвала постановлена при невідповідності висновків, викладених в ухвалі суду, обставинам справи, з порушенням норм процесуального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали. Тому апеляційна скарга підлягає задоволенню. Ухвала суду підлягає скасуванню, а справа - направленню до суду першої інстанції (Хаджибейського районного суду м.Одеси) для продовження розгляду справи.

Підстави, порядок та строк касаційного оскарження
Згідно з п. 9 ч. 1 ст. 353, п. 2 ч. 1 ст. 389 ЦПК України ухвала суду першої інстанції про передачу справи на розгляд іншого суду після її перегляду в апеляційному порядку оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

4. Резолютивна частина
Керуючись ст.ст.374, 379,382,383,384 ЦПК України, суд

постановив:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 – задовольнити.
Ухвалу Хаджибейського районного суду м. Одеси від 26 березня 2026 року скасувати, справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя: Є.С. Сєвєрова 

Судді: Л.М. Вадовська

О.М. Таварткіладзе