Справа № 697/717/26 
Провадження № 2/697/670/2026 

Р І Ш Е Н Н Я
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
08 червня 2026 року м. Канів
Канівський міськрайонний суд Черкаської області у складі головуючого судді Деревенського І.І., розглянувши в порядку спрощеного провадження без виклику (повідомлення) сторін (в письмовому провадженні) цивільну справу за позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості кредитним договором,-
ВСТАНОВИВ:
Товариство з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» (далі - ТОВ «Споживчий центр»), в особі представника Колеснікової Ірини Олександрівни, через систему «Електронний суд» звернулось до Канівського міськрайонного суду Черкаської області з позовом до ОСОБА_1 (далі – ОСОБА_1 , відповідач) про стягнення заборгованості за кредитним договором №27.11.2023-100001754 від 27.11.2023 у розмірі 11436,01 грн., з яких: 6000 грн. заборгованість по тілу кредиту; 4536,01 грн. заборгованість за процентами; 900 грн. комісія за надання кредиту, а також, судовий збір у розмірі 2662,40 грн.
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що між ТОВ «Споживчий центр» та ОСОБА_2 27.11.2023 укладено кредитний договір (оферти) №27.11.2023-100001754. Відповідно до умов договору позичальнику надано кредит в розмірі 6000 грн. строком на 56 днів. Позивач свої зобов`язання з договором виконав, натомість відповідач свої зобов`язання за договором належним чином не виконує, у зв`язку з чим утворилась заборгованість в 11436,01 грн., з яких: 6000 грн. заборгованість по тілу кредиту; 4536,01 грн. заборгованість за процентами; 900 грн. комісія за надання кредиту.
У зв`язку з чим представник позивача, просить суд стягнути з відповідача заборгованість за даним кредитним договором у розмірі 11436,01 грн. та понесені судові витрати.
Ухвалою Канівського міськрайонного суду Черкаської області від 01.04.2026 відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без виклику (повідомлення) сторін.
Сторона позивача повідомлена через систему «Електронний суд». Крім того в прохальній частині позовної заяви представник позивача просив справу розглядати в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (а.с. 8).
Сторони в судове засідання не викликались відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України, проте в ухвалі про прийняття до розгляду та відкриття провадження відповідачу був наданий строк у 15 днів з дня отримання даної ухвали суду, на подачу відзиву на позовну заяву.
Відповідача ОСОБА_1 було повідомлено шляхом направлення ухвали суду за місцем її реєстрації. Направлена на адресу відповідача судова кореспонденція повернута до суду поштовим зв`язком із відміткою «вручено» (а.с. 39), що відповідно до ч. 8 ст. 128 ЦПК України вважається належним повідомленням сторони про судовий розгляд. Також, на офіційному сайті Канівського міськрайонного суду Черкаської області були зазначені відомості про дату та час розгляду справи. Тому, відповідач вважається належним чином повідомленим про розгляд справи. Відзиву на позовну заяву від відповідача не надходило.
Відповідно до ч. 8 ст. 178 ЦПК України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Аналогічне положення міститься і в ч. 2 ст. 191 ЦПК України.
Станом на 08.06.2026 клопотань від жодної із сторін про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням сторін до суду не надходило, тому відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами.
Згідно ч.13 ст.7 ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться. Тому, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.
Суд, вивчивши матеріали справи, на яких ґрунтуються заявлені вимоги, об`єктивно оцінивши докази, приходить до наступних висновків.
Згідно ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.
Судом встановлено та вбачається з матеріалів справи, що між ТОВ «Споживчий центр» та відповідачем 27.11.2023 було укладено Кредитний договір №27.11.2023-100001754, який складається з Пропозиції про укладення кредитного договору (оферта) від 27.11.2023, Заявки від 27.11.2023 та відповіді позичальника про прийняття пропозиції (акцепт) від 19.02.2024, які підписано шляхом застосування цифрового власноручного підпису позичальника та одноразового ідентифікатора.
Сторони уклали Договір на наступних умовах: дата надання/видачі кредиту 27.11.2023; сума кредиту - 6000 грн.; строк, на який надається кредит – 56 днів з дати його надання; дата повернення (виплати) кредиту 21.01.2024, процентна ставка – фіксована незмінна 1,35 % за 1 день; комісія за надання кредиту 15% від суми кредиту яка становить 900 грн.. 
Відповідно до умов кредитного договору реквізити належного позичальнику електронного платіжного засобу для перерахування коштів позичальнику НОМЕР_1 хх-хххх-2715 (а.с.12-17).
Факт перерахування кредитних коштів відповідачу підтверджується квитанцією АТ КБ «ПриватБанк» №2396639704 від 27.11.2023, відповідно до якої 27.11.20234 о 13:53 год. було перераховано грошові кошти у розмірі 6000 грн. на картку НОМЕР_1 *15, призначення платежу: видача за договором кредиту №27.11.2023-100001754 (а.с.19).
Із Довідки про стан заборгованості за кредитним договором №27.11.2023-100001754 від 27.11.2023, вбачається, що у ОСОБА_1 наявна заборгованість, у розмірі 11436,01 грн., яка складається з 6000 грн. заборгованості по тілу кредиту; 4536,01 грн. - по процентах; 900 – комісії. Проценти за кредитом нараховані за період з 27.11.2023 по 21.01.2024 (а.с.34).
Згідно положень ч. 1 ст. 205 ЦК України, правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом.
Відповідно до ст. 207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку.
Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
Згідно із ст. 6 ЦК України, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (ч. 1ст. 627 ЦК України).
За змістом ст.626, 628 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України).
Згідно із ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання. Боржник вважається таким, що прострочив виконання, якщо він не виконав його у строк, передбачений умовами договору або встановлений законом (ст.610,612 ЦК України).
Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ч. 1ст. 1048 ЦК України).
З огляду на зазначені норми права Верховний Суд в своїх постановах дійшов висновку про те, що будь-який вид договору, який укладається на підставі ЦК України може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (ст.205,207 ЦК України).
Такі висновки викладені, зокрема, у постановах Верховного Суду від 09.09.2020 у справі №732/670/19, від 23.03.2020 у справі №404/502/18, від 07.10.2020 у справі №127/33824/19, від 16.12.2020 у справі №561/77/19, від 12.01.2021 у справі №524/5556/19.
Відповідно до ст.11,12 Закону України «Про електронну комерцію», електронні правочини вчиняються на основі відповідних пропозицій (оферт). Зазвичай такі правила є невід`ємною частиною кредитного договору, що прописується в самому договорі та без підтвердження про ознайомлення з такими, договір не буде укладено.
Згідно із ч. 3 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.
Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах (ч. 4 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію»).
Згідно із ч. 6 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію», відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею.
За правилами ч. 8 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію», у разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору.
Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа.
Із положень ч. 1 ст. 634 ЦК України слідує, що договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.
Відповідно до ч. 2 ст. 639 ЦК України якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася.
Якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем він вважається укладеним в письмовій формі.
Так, судом встановлено, що договір між сторонами укладено в електронному вигляді, із застосуванням електронного підпису. Електронний кредитний договір ОСОБА_1 підписла шляхом використання електронного підпису одноразовим ідентифікатором, який надіслано відповідачу на її фінансовий номер 0930999297 та підписано останньою 27.11.2023. Відповідач на веб-сайті позивача подав заявку на отримання кредиту за умовами, які вважав зручними для себе, та підтвердив умови отримання кредиту, після чого позивач надіслав відповідачу за допомогою засобів зв`язку на вказаний ним номер телефону одноразовий ідентифікатор у вигляді CMC-повідомлення, який заявник використав для підтвердження підписання кредитного договору.
Відповідач був повністю ознайомлений з умовами кредитного договору до його підписання, інформаційно-телекомунікаційна система побудована таким чином, що без попереднього ознайомлення з умовами кредитного договору клієнт не може перейти до наступного етапу.
Враховуючи викладені обставини, суд вважає, що кредитний договір укладено в електронному вигляді з використанням електронного підпису, що відповідає вимогам ст. 12 ЗУ «Про електронну комерцію», при укладенні договору сторони досягли згоди щодо усіх його істотних умов та у сторін, відповідно до приписів ст. 11 ЦК України виникли права та обов`язки, які випливають із кредитного договору.
Згідно з ч. 1 ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.
Судом встановлено, що відповідачем не надано доказів на підтвердження належного виконання зобов`язань перед позивачем, а тому суд уважає, що позовні вимоги позивача в частині стягнення основних сум боргу та відсотків за користування кредитними коштами за вказаним договором є законними і їх потрібно задовольнити в повному обсязі.
Проте суд зауважує, що надання грошових коштів за укладеним кредитним договором відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України є обов`язком фінансової установи, виконання такого обов`язку не може обумовлюватися будь-якою зустрічною оплатою з боку позичальника. Оскільки надання кредиту це обов`язок фінансової установи за кредитним договором, то така дія як надання фінансового інструменту чи моніторинг заборгованості по кредиту не є самостійною послугою, що замовляється та підлягає оплаті позичальником на користь фінансової установи. Надання фінансового інструменту є фактично наданням кредиту позичальнику, така операція, як і моніторинг заборгованості по кредиту, відповідає економічним потребам лише самої фінансової установи та здійснюється при виконанні прав та обов`язків за кредитним договором, а тому такі дії фінансової установи не є послугами, що об`єктивно надаються позичальнику.
Подібні правові висновки викладено у постанові Верховного Суду від 09.12.2019 у справі №524/5152/15.
За таких обставин, умови кредитного договору щодо встановлення плати за послуги з надання позики і відповідно сплати позичальником на користь кредитодавця комісії за надання кредиту в розмірі 900 грн. є нікчемними з моменту укладення договору, а відтак відсутні підстави визнати відповідача боржником за цим платежем, що свідчить про безпідставність заявлених в цій частині вимог які не підлягають задоволенню.
У матеріалах справи відсутні будь-які докази, які підтверджують погашення відповідачем вищевказаної заборгованості за кредитним договором.
З урахуванням вищевикладеного, суд дійшов висновку, що заборгованість ОСОБА_3 за кредитним договором №27.11.2023-100001754 від 27.11.2023, яка підлягає стягненню на користь ТОВ «Споживчий центр» становить 10536,01 грн., з яких: 6000 грн. - тіло кредиту; 4536,01 грн. - проценти за користування кредитом.
Згідно вимог ст. 141 ЦПК України, суд стягує з відповідача на користь позивача сплачений судовий збір пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
При розподілі судових витрат, суд враховує пропорційність задоволених вимог. Позов заявлено з ціною 11436,01 грн. і задоволено на суму 10536,01 грн., тобто на 92,13% .
Таким чином, з ОСОБА_1 на корить ТОВ «Споживчий центр» слід стягнути 2452,87 грн. судового збору.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст.4, 5, 12, 13, 19, 76, 81, 140, 141, 259, 263, 265, 268, 273, 274, 279, 352, 354, 355 ЦПК України, суд,-
УХВАЛИВ:
Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» до ОСОБА_1 ро стягнення заборгованості кредитним договором – задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Споживчий Центр» заборгованість за кредитним договором №27.11.2023-100001754 від 27.11.2023 у розмірі 10536,01 грн. (десять тисяч п`ятсот тридцять шість гривень 01 копійку).
Стягнути із ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Споживчий Центр» судовий збір у розмірі 2452,87 грн. (дві тисячі чотириста п`ятдесят дві гривні 87 копійок). 
У задоволенні решти позовних вимог – відмовити.
Рішення суду може бути оскаржене до Черкаського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення або з дня складання повного тексту рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
Повний текст рішення суду складено 08.06.2026.
Сторони у справі:
Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Споживчий Центр», код ЄДРПОУ 37356833, місцезнаходження 01032, м. Київ, вул. Саксаганського, 133-А.
Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП – НОМЕР_2 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 .

Головуючий І . І . Деревенський