Єдиний унікальний номер №538/1357/25
Провадження №1-кп/538/40/26

В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 червня 2026 року м.Лохвиця

Лохвицький районний суд Полтавської області в складі:
головуючого судді - ОСОБА_1 ,
за участю секретарів судового засідання – ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Лохвиця Полтавської області кримінальне провадження № 12025170560000288, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань від 27 травня 2025 року, про обвинувачення
ОСОБА_4 ,  ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Лохвиця, Миргородський район, Полтавська область, громадянина України, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживає за адресою: АДРЕСА_1 , з середньою освітою, не працює, розлучений, раніше до кримінальної відповідальності не притягувався,
у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 121, ч. 1 ст. 310, ч. 1 ст. 309 КК України,
учасники судового провадження:
прокурор – ОСОБА_5 ,
обвинувачений - ОСОБА_4 ,
захисник обвинуваченого - адвокат ОСОБА_6 ,

в с т а н о в и в:
1. Історія провадження
1.1. 22 липня 2025 року Лохвицьким відділом Миргородської окружної прокуратури скеровано до Лохвицького районного суду обвинувальний акт у кримінальному провадженні №2025170560000288  від 27 травня 2025 року про обвинувачення  ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.121, ч.1 ст.310, ч.1 ст.309 КК України.
1.2. Ухвалою Лохвицького районного суду від 23 липня 2025 року призначено підготовче судове засідання у вказаному кримінальному провадженні.
1.3. Ухвалою Лохвицького районного суду від 24 липня 2025 року в цьому кримінальному провадженні призначено судовий розгляд.
1.4. Ухвалами Лохвицького районного суду від 24.07.2025, 16.09.2025, 12.11.2025, 17.12.2025, 03.02.2026 продовжувався запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_4 у вигляді тримання під вартою.
1.5. 25 березня 2026 року ухвалою Лохвицького районного суду обвинуваченому ОСОБА_4 змінено запобіжний захід з тримання під вартою на запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту.
1.6. Ухвалою Лохвицького районного суду від 20 травня 2026 року обвинуваченому ОСОБА_4 продовжено запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту.
2. Формулювання обвинувачення та статті закону України про кримінальну відповідальність, які передбачають кримінальні правопорушення, у вчиненні яких обвинувачується особа органом досудового розслідування
Органом досудового розслідування ОСОБА_4 обвинувачується у тому, що він у порушення Конституції України та Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», умисно вчинив фізичне насильство по відношенню до свого батька ОСОБА_7 , із яким спільно проживали однією сім?єю, тобто вчинив кримінальне правопорушення пов?язане з домашнім насильством щодо особи, з якою перебував у сімейних відносинах за наступних обставин.
26.05.2025 близько 15:30, точного часу досудовим розслідуванням не встановлено, ОСОБА_4 , перебуваючи у стані алкогольного сп?яніння, прийшов до господарства за місцем свого проживання, розташованому за адресою: АДРЕСА_1 , де на порозі житлового будинку у сидячому положенні на сідницях знаходився його батько ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , з яким у нього на грунті неприязнених відносин виникла сварка та штовханина, під час якої ОСОБА_7 наніс удар милицями ОСОБА_4 , внаслідок чого останній, вихопивши милиці, зламав їх своїми ногами. Далі ОСОБА_4 , взявши свого батька під руки, затягнув його до житлового будинку за вказаною адресою. Перебуваючи у коридорі, ОСОБА_7 схопив правою рукою за пахову частину тіла ОСОБА_4 , на що останній відреагував вкрай емоційно та зі значним ступенем злості, після чого, діючи умисно, протиправно, усвідомлюючи суспільно – небезпечний характер своїх дії та бажаючи настання суспільно – небезпечних наслідків, наніс один удар правою рукою зігнутою у кулак у ліву частину голови ОСОБА_7 , на чому конфлікт закінчився і ОСОБА_4 покинув дане господарство.
Цього ж дня близько 17:00, точного часу досудовим розслідуванням не встановлено, ОСОБА_4 , перебуваючи в стані алкогольного сп?яніння, повернувся до господарства за місцем свого проживання за адресою: АДРЕСА_1 , де біля паркану господарства у положенні сидячи на сідницях знаходився його батько ОСОБА_7 , з яким на грунті неприязнених відносин між ними знову виникла сварка, під час якої останній штовхнув ОСОБА_4 руками, внаслідок чого той упав, після чого батько схопив сина руками за шию та почав здавлювати її, у цей час присутній гр. ОСОБА_8 розтягнув їх. Після цього ОСОБА_4 , стоячи напроти сидячого на землі батька, діючи умисно, протиправно, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій та бажаючи настання суспільно – небезпечних наслідків, наніс не менше одного удару ступнею правої ноги у ліву частину голови ОСОБА_7 , від чого останній похилився до землі.
Після вказаних подій ОСОБА_7 приблизно до 13:00 27.05.2025 перебував за місцем свого проживання, після чого у зв?язку із погіршенням самопочуття та втратою свідомості його було доставлено до КНП «Лохвицька МКЛ», де о 18:15 цього ж дня він від отриманих тілесних ушкоджень помер.
Відповідно до висновку судово – медичного експерта № 102 від 03.07.2025 причиною смерті ОСОБА_7 стала тупа травма голови, що призвела до виникнення крововиливів у м?які тканини голови, м?яку мозкову оболонку, утворення забою речовини головного мозку та ускладнились набряком речовини головного мозку. 
При цьому своїми протиправними діями ОСОБА_4 спричинив ОСОБА_7 тілесні ушкодження у вигляді крововилив у м?які тканини голови в лобно - тім?яно – скроневій ділянці зліва та у м?яку мозкову оболонку в лобно - тім?яно – скроневій ділянці зліва, субдуральна гематома в лівій скроневій ділянці, забій речовини головного мозку лівої скроневої ділянки та синці, що розташовані: в лобно – скроневій ділянці зліва, на спинці носа, з розповсудженням на стінки, навколо лівого ока, навколо правого, які відносяться до тяжких тілесних ушкоджень, по критерію небезпеки для життя у момент спричинення.
Між виявленими у ОСОБА_7 вищевказаними тілесними ушкодженнями та причиною його смерті є прямий причинно – наслідковий зв?язок.
Таким чином своїми умисними незаконними діями, що виразились в умисному тяжкому тілесному ушкодженні, що спричинило смерть потерпілого, ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 121 КК України.
Окрім цього на початку березня 2025 року, точного часу досудовим розслідуванням не встановлено, ОСОБА_4 , з метою вирощування рослин конопель для їх подальшого особистого вживання шляхом куріння, діючи умисно, усвідомлюючи суспільно – небезпечний характер своїх дій передбачаючи суспільно – небезпечні наслідки та бажаючи настання, здійснив незаконний висів насіння конопель у відкритий ґрунт на території господарства за місцем свого проживання, що розташоване за адресою: АДРЕСА_1 , а саме на присадибній ділянці на городі.
У подальшому, через деякий час, вказані рослини дозріли і ОСОБА_4 , усвідомлюючи, що дані рослини конопель містять особливо небезпечний наркотичний засіб канабіс та що посів і вирощування є незаконним, усвідомлюючи суспільну небезпеку своїх дій, а також кримінальну караність за вчинені діяння, починаючи з часу висівання та до 27.05.2025 здійснював вирощування рослин конопель шляхом періодичного догляду за ними, а саме прополювання бур?янів навколо рослин, водяного поливу з метою доведення їх до стадії дозрівання та виготовлення з них у подальшому особливо небезпечного наркотичного засобу канабісу для особистого вживання без мети збуту.
27.05.2025 у домогосподарстві за місцем проживання ОСОБА_4 за адресою: АДРЕСА_1 , проведено невідкладний обшук, в ході якого працівниками поліції на присадибній земельній ділянці, а саме на городі було виявлено двадцять одну рослину зеленого кольору, та які згідно з висновку експертизи наркотичних засобів, психотропних речовин, прекурсорів та їх аналогів № СЕ-19/117-25/12291-НЗПРАП від 02.06.2025 є рослинами роду коноплі, які ОСОБА_4 незаконно, умисно посіяв та вирощував та території присадибної земельної ділянки, за місцем свого проживання для власних потреб без мети збуту.
Таким чином своїми умисними протиправними діями, які виразились у незаконному посіві та вирощуванні 21 (двадцять однієї) рослини конопель, ОСОБА_4 вчинив кримінальний проступок, передбачений ч. 1 ст. 310 КК України.
Також починаючи з кінця березня 2025 року до 27.05.2025 ОСОБА_4 декілька разів зривав листя та суцвіття із вказаних вище ростучих рослин копопель, які висушував та особисто вживав через саморобний пристрій для куріння, виготовлений з пластмасових пляшок, внаслідок чого на пристрої утворився особливо небезпечний наркотичний засіб – екстракт канабісу, який ОСОБА_4 , діючи незаконно, умисно зберігав на поверхні вказаного саморобного пристрою для куріння, за місцем проживання у приміщенні літньої кухні на підлозі за адресою: АДРЕСА_1 , без мети збуту.
27.05.2025 у домогосподарстві за місцем проживання ОСОБА_4 за адресою: АДРЕСА_1 , проведено невідкладний обшук, в ході якого працівниками поліції у приміщенні літньої кухні на підлозі у сміттєвому пакеті було виявлено і вилучено саморобний пристрій для куріння канабісу, виготовлений з двох обрізаних пластмасових пляшок, з нашаруванням речовини коричневого кольору в середині, яка згідно висновку експертизи наркотичних засобів, психотропних речовин, прекурсорів та їх аналогів № СЕ-19/117-25/12291-НЗПРАП від 02.06.2025 є наркотичним засобом, обіг якого обмежено – екстрактом канабісу, масою у висушеному стані 0,351 г.
Таким чином своїми умисними протиправними діями, що виразилось у незаконному зберіганні наркотичного засобу – екстракту канабісу масою 0,351 гр. без мети збуту, ОСОБА_4 вчинив кримінальний проступок, передбачений ч. 1 ст. 309 КК України.

3. Позиції учасників судового провадження. 
3.1. Позиція сторони обвинувачення
Прокурор підтримав обвинувальний акт щодо вчинення ОСОБА_4 кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст. 121, ч. 1 ст. 310, ч. 1 ст. 309 КК України. Під час виступу у судових дебатах прокурор ОСОБА_5 просив визнати ОСОБА_4 винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст. 121, ч. 1 ст. 310, ч. 1 ст. 309 КК України, так як вказані кримінальні правопорушення поза розумним сумнівом вчинені саме обвинуваченим ОСОБА_4 , оскільки сукупність досліджених під час судового розгляду цього кримінального провадження доказів виключає будь-яке інше розумне пояснення подій, окрім того, що відповідні кримінальні правопорушення скоїв саме він, а дослідженні докази повністю доводять його вину у їх вчинені. 
Зазначив, що обставин, які пом`якшують покарання обвинуваченого не встановлено, обставини, що обтяжують покарання є вчинення кримінального правопорушення у стані алкогольного сп`яніння відносно особи похилого віку, особи з інвалідністю, з якою винний перебував у сімейних стосунках. 
Просив призначити обвинуваченому ОСОБА_4 покарання за ч.2 ст.121 КК України у виді 9 років позбавлення волі, за ч.1 ст.310 КК України у виді обмеження волі строком 2 роки, за ч.1 ст.309 КК України у виді обмеження волі строком 3 роки. На підставі ч.1 ст.70 КК України, шляхом поглинення менш суворих покарань більш суворим, просив призначити покарання у виді 9 років позбавлення волі. До того ж просив до набрання вироком законної сили змінити обвинуваченому ОСОБА_4 запобіжний захід з цілодобового арешту на тримання під вартою. Долю речових доказів, що вилучені під час досудового розслідування, просив вирішити відповідно до ст.100 КПК України, а також просив стягнути з обвинуваченого ОСОБА_4 на користь держави судові витрати на проведення судових експертиз. Разом з тим зазначив, що цивільний позов у цьому кримінальному провадженні не заявлявся, збитки не заподіяні.
3.1.1. Позиція потерпілого
Потерпілий у вказаному кримінальному провадженні відсутній. Під час досудового слідства встановлено членів сім`ї та родичів померлого ОСОБА_7 , зокрема, дружину ОСОБА_9 , рідного брата ОСОБА_10 та сестру ОСОБА_11 , які відповідно до ст.55 КК України, шляхом надання органу досудового розслідування відповідних заяв, відмовились бути потерпілими у цьому провадженні (а.с.159-161 т.1).
3.2. Позиція сторони захисту
Захисник ОСОБА_6 у судовому засіданні просив суд виправдати обвинуваченого ОСОБА_4 в частині обвинувачення у скоєнні ним кримінального правопорушення за ч.2 ст.121 КК України, у зв`язку із недоведенням стороною обвинувачення поза розумним сумнівом вини обвинуваченого та у зв`язку із відсутністю в його діях складу цього злочину.

У частині обвинувачення за ч.1 ст.310 та ч.1 ст.309 КК України, дотримуючись позиції свого підзахисного, не заперечував щодо визнання ОСОБА_4 винуватим у вчиненні вказаних кримінальних правопорушень, та з урахуванням того, що обвинувачений щиро кається у скоєному та активно сприяв розкриттю вказаних кримінальних правопорушень, а також враховуючи ту обставину, що він має неповнолітнього сина, просив призначити йому покарання не пов`язане з позбавленням волі. 
3.2.1 Показання обвинуваченого ОСОБА_4 .
Обвинувачений ОСОБА_4 у судовому засіданні винним себе у скоєнні злочину, передбаченого ч.2 ст.121 КК України визнав частково та пояснив суду, що 26 травня 2025 року близько 15 год. 00 хв. він повернувся додому з риболовлі, зайшовши до двору він побачив як батько сидить на порозі і у нього на лобі гуля синя, а мати тим часом прикладала йому якусь там мокру ганчірку, він пройшов далі та пішов поставив велосипед і вудочки поклав, зайшов у літню кухню чистити рибу. Батько «матюкався» і в кінцевому результаті встав, так як зібрався знову йти добавити випити ще, бо на той час йому здалося мало. Оскільки останній перебував у сильному стані алкогольного сп`яніння, він вважав, що йому достатньо вже випивки. Тому він його зупинив біля фірточки, став і не пускав до магазину. Батько взяв милицю правою рукою і вдарив його по голові, на що він взяв і вихватив ту милицю, зламав її та заніс у сарай. Батько тим часом підійшов до інвалідного візка, сів у нього та зібрався їхати на ньому, тоді він перегородив йому дорогу, а батько в цей час знову взяв і наніс йому удар другою милицею, але вже в цей час він відреагував і закрився рукою. Потім взяв теж цю милицю, вирвавши її у батька, та поламав її також. Від цих ударів у нього були синці на голові та руці, однак судово-медичну експертизу йому не проводили. Після цього батько зібрався їхати на інвалідному візку до магазину, тоді він встав позаду батька, взяв інвалідний візок за ручки і не пускав його, сказавши, що «він нікуди не поїде та нехай іде лягати спати». Після цього батько сповз з інвалідного візка та на сідницях поповз до фірточки, щоб вийти з подвір`я. Інвалідний візок він сховав на городі. Далі він батькові пояснював, щоб останній не ганьбився, але йому було байдуже і він продовжував лаятися нецензурними словами. У батька була одна мета, щоб піти до магазину і випити, тоді він ззаду підійшов до нього і взяв його під руки, обхвативши за тулуб, та затягнув до будинку і не давав йому, щоб він виліз із нього. Батько в цей час кидався, лаявся нецензурними словами, дряпався, в кінцевому результаті батько схопив його за «чоловічий орган» і почав його давити з криками «я їх тобі зараз повідриваю». У цей момент він намагався вирватися, але у нього нічого не виходило. Немаючи іншого виходу і сили терпіти цей біль, і як реакція на біль, він наніс батькові удар правою рукою під ліве око. Лише тоді батько відпустив його «складку», після цього він розвернувся і пішов з дому, взявши велосипед, поїхав до свого товариша ОСОБА_12 , який проживав неподалік.
Протягом цього часу він був відсутній дома, їздив з товаришем на риболовлю. Під час вказаних подій він перебував у стані алкогольного сп`яніння, так як перебуваючи на риболовлі, він вживав алкогольні напої, а саме грам 250 коньяку, вжив самостійно. 
Повернувшись додому він побачив, що батько сидів вже біля фірточки, та з криками, лайкою нецензурною в його адресу не пускав його у двір. Останнім часом батько постійно лаявся нецензурними слова, так як останній тиждень постійно вживав алкогольні напої. У них зав`язалася суперечка, думав махнути ногою, щоб трохи налякати батька, потім махнув ще раз і батько в той момент схватив його за ногу, через що він впав на землю і останній двома руками почав душити його за горло, він намагався вирватися, але нічого не вийшло. В той час підійшов його товариш ОСОБА_13 і розборонив їх. Після цього він хотів зайти до двору, і батько знову його не пускав, обійти останнього можливості не було, так як поряд були вже будинки сусідів. У такому разі він вирішив замахнутися на батька босою ногою по плечу, щоб той відхилився, і він мав змогу зайти у двір, але так вийшло, що нога зісковзнула із плеча і удар припав по щоці і шиї. Наміру вдарити батька по голові в нього не було. В цей момент батько нахилився, він не падав, а залишився сидіти. Далі він зайшов у двір, завіз велосипед та пішов спати і більше цього дня його не бачив. Батько залишився на дворі із ОСОБА_14 , з яким спілкувалися та разом курили. 
Наступного дня 27 травня 2025 року він проснувся близько 10 години ранку, зайшов до батька в кімнату, щоб розповісти, що сталося, так як зазвичай він не пам`ятав на наступний день, що відбувалося, запитав як він, розповів йому, як все відбувалося. Запитав як він себе почуває і чи не погано йому, на що батько відповів, що все добре, в той момент він лежав на ліжку і дивився телевізор. В цей час мати вже поїхала на роботу та вдома її не було. В кімнаті він побачив, що в його батька на обличчі під лівим оком синець, а на лобі шишка, як він зрозумів від падіння. 
Через деякий час знову зайшов до нього в кімнату і запитав чи не хоче він їсти, запропонувавши йому супу, на що він відповів, що не хоче. Після цього він пішов займатися хатніми справами по господарству, полоти на городі. Батько декілька раз виходив на вулицю курити, бачив його, коли йшов на город полоти. 
Згодом повернувся в будинок у свою кімнату і пізніше почув тупий звук об батарею. Зайшов у кімнату батька, де побачив, що він лежав головою біля батареї, у нього були судоми. Як правило батько лягає ближче до дверей, в цей момент у будинку нікого не було. Він почав надавати допомогу, вживав заходів, щоб у останнього не запав язик. Після цього він викликав швидку допомогу та одразу ж прийшла мати з роботи, яка теж почала надавати першу допомогу. Для зручності він витяг батька за ноги та по приїзду швидкої медичної допомоги батька госпіталізували до Лохвицької лікарні, де останній не приходячи до свідомості помер.
Пояснив у судовому засіданні, що у нього з батьком були нормальні відносини, тільки коли останній перебував у стані алкогольного сп`яніння, то у нього всі були погані, в тому числі і він і мати. Батько був ним незадоволений через те, що він забороняв йому вживати алкогольні напої та ображати матір. Спільно могли з ним вживати алкогольні напої на сімейні свята, але разом з тим, він забороняв останньому багато пити.
Наносячи удари батькові не бажав настання його смерті. 
Крім того у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 визнав себе винним у вчиненні кримінальних проступків, передбачених ч. 1 ст. 310, ч. 1 ст. 309 КК України та пояснив суду, що вирощував наркотичні засоби коноплі для власного вжитку. Останній раз їх вживав, через саморобний пристрій для куріння, виготовлений з пластмасових пляшок, 07 січня 2025 року. Вживав не систематично. Ті, що були виявлені на його земельній ділянці, були ще молоді.
До вчинених ним кримінальних правопорушеннь ставиться критично, щиро розкаюється у вчиненному. 
Просив призначити йому покарання згідно вимог чинного законодавства. 

Допитані в судовому засіданні свідки дали наступні пояснення.
Свідок ОСОБА_9 у судовому засіданні пояснила, що 26 травня 2025 року вона в період приблизно з 15 години по 16 годину повернулася додому з роботи. В цей час її чоловік ОСОБА_15 перебував сам вдома. Коли вона зайшла у двір, то у цей момент її чоловік сидів у стані алкогольного сп`яніння в інвалідному візку у дворі біля порогу будинку. Він як завжди у своєму дусі почав висловлюватися нецензурною лайкою в її адресу, на що вона йому відповіла «як напився, то йди ляж і спи», але він всеодно продовжував лаятися. У цю мить, вона пішла ставити свій велосипед у сарай. Поки вона його ставила, то почула, що щось гримнуло на подвір`ї, як їй здалося, що то чоловік впав з інвалідного візка, одначе вона побачила, що він сидів напівлежачи на порозі будинку, по обох боках біля нього лежали милиці, він тримався за голову та кричав. На голові у чоловіка була вм`ятина, а на руці виступила кров. Тоді вона швиденько змочила рушник в холодну воду та почала прикладати його до голови. Ці ушкодження були більше злівої сторони голови, чоловік казав, що він впав, а як саме не пояснював, проте на дверях вона побачила кров. В цей час у двір зайшов з велосипедом її син ОСОБА_16 , якого тоді не було вдома, і вона йому сказала, що батько набив собі лоба. Після цього її чоловік відволікся на ОСОБА_17 , який запропонував батькові, щоб він йшов у будинок відпочивати, проте останній почав нецензурно лаятися в адресу сина та вдарив милицею його по голові, після чого останній переламав милицю. Потім чоловік замахнувся на сина другою милицею та вдарив його по руці, після чого ОСОБА_17 і цю милицю переламав. Як ОСОБА_17 вдарив батька вдень вона не бачила, так як в цей момент перебувала в будинку. Одначе порадила сину, щоб він ішов з дому аби батько заспокоївся. 
У період з 18 години по 19 годину вечора, того дня, вона перебувала на клумбі, полючи квіти, та почула якийсь гомін і крики. Вийшовши до хвіртки побачила як її чоловік ОСОБА_15 душить за шию сина ОСОБА_4 , який почав синіти, губи теж були сині. Вона почала їх розбороняти, але чоловік був сильний у руках, оскільки тривалий час працював будівельником. В цей момент поряд знаходився ОСОБА_18 , який швиденько поставив велосипед, і вони разом розчепили руки чоловіка. Після цього вона відправила сина в будинок відпочивати, а чоловік ще залишався на вулиці разом з ОСОБА_19 , з яким вони ще розмовляли. Пізніше чоловік теж пішов у будинок спати. Пояснила, що ОСОБА_17 ввечері повернувся з риболовлі босий. Наміру вдарити батька по голові у нього не було, лише двічі махнув босою ногою, щоб батько пропустив його у двір, а третій раз попав у плече. 
Крім того пояснила, що протягом дня вм`ятина на голові чоловіка, ближче до 18 години цього дня, почала зникати, а на її місці утворилася гуля, що була розміром як «п`ять копійок». Того дня чоловік не скаржився на головні болі, проте близько другої години ночі наступного дня 27 травня 2025 року він скаржився на сильний головний біль, втім на її пропозицію викликати швидку допомогу відмовився, тому вона дала йому знеболюючу таблетку, після чого він заснув. Потім близько шостої години ранку вона побачила у нього під оком синяк, а на голові гулю, яка пізніше зменшилася, але збільшився синець у лобно-скроневій ділянці. Згодом вона пішла на роботу, але, коли повернулася близько обіду додому, син ОСОБА_17 почав кричати, щоб вона швидше зайшла до будинку, так як батько впав з ліжка і в нього були судоми та йому необхідна була медична допомога. Швидку допомогу викликав син ОСОБА_17 . Чоловіка госпіталізували до Лохвицької лікарні, де останній не приходячи до свідомості помер.

Допитаний у судовому засіданні свідок ОСОБА_8 пояснив, що з обвинуваченим є товаришами. Зазначив, що відносини між батьком, тобто потерпілим, та сином, зокрема обвинуваченим, були нормальними, лише, коли потерпілий вип`є, то із сокирою міг гонитися за ОСОБА_17 , на що останній зазвичай відмовчувався та йшов геть. Розказав, що 26 травня 2025 року він їхав з роботи близько 17 години по дорозі заїхавши в магазин, де закупився. Після цього приблизно біля 18 години він під`їхав до столика біля річки, думав ОСОБА_17 там рибу ловить, передзвонив йому, він приїхав. В нього була пляшка і він разом з ОСОБА_17 випив її, закусили. Після цього ОСОБА_20 пішов до «грецького мосту» сітки ставити, а він пішов додому переодягнутися. Пізніше під`їхав до «грецького мосту» на річці, в цей момент ОСОБА_17 вийшов з води, бо було холодно, сказавши йому їхати додому, тому що він замерз, так як був босий та в одних штанах, оскільки футболка була мокра. На його запитання, де черевики, обвинувачений відповів, що десь впали, другий черевик кинув йому. Під`їхавши до господарства Магирських він побачив, що навпроти входу до господарства, неподалік траси, на землі сидів ОСОБА_21 , який був в одній білизні, брудний, на голові у нього була гуля, як в «єдинорога», останній був п`яний та в цей момент почав махати руками. У цей же час ОСОБА_17 поставив велосипед та почав говорити своєму батькові, щоб той ішов до будинку та не ганьбився, одначе останній не реагував на його слова, через що між ними виникла суперечка. Тоді ОСОБА_17 почав тягнути свого батька за руку. В цей момент ОСОБА_22 потягнув ОСОБА_17 за руку, внаслідок чого останній впав на землю та батько почав його душити двома руками. Цієї миті він побачив як ОСОБА_17 почав хрипіти, поставивши свій велосипед, він підійшов до них та розвів руки ОСОБА_23 . ОСОБА_17 , піднявшись на ноги, двічі замахнувся правою ногою в сторону батька, після чого замахнувся втретє та влучивши босою правою ногою, зокрема пальцями ніг, батькові в ділянку нижньої щелепи, внаслідок чого почувся звук клацання зубів, на що ОСОБА_17 сказав «що він не знав, що в батька є ще зуби», в цей момент ОСОБА_21 похилився до землі, одначе ні об що не стукнувся. У цю мить він побачив у дворі ОСОБА_24 , та сказав їй, щоб вона забрала ОСОБА_17 в будинок, що й вона зробила. Тоді він підійшов до ОСОБА_7 , дав йому закурити та сказав, щоб останній йшов в будинок. Потерпілий ОСОБА_21 сказав йому, що все нормально і останній до нього ніяких претензій немає, після чого він сів на велосипед і поїхав додому.
До того ж пояснив, що в ділянку скроні ОСОБА_17 не бив свого батька. Також зазначив, що ОСОБА_21 дійсно міг задушити ОСОБА_17 , так як мав міцні та дужі руки, оскільки в свій час працював на будівництві.

Свідок ОСОБА_25 в судовому засіданні пояснила, що є сусідкою обвинуваченого та проживає через дорогу. Щодо ОСОБА_26 зазначила, що була нормальна сім`я, поки ОСОБА_21 та ОСОБА_16 не почали випивати, з якого і скільки часу це було не змогла назвати. По сусідські жили нормально, ОСОБА_17 по сусідські нічого поганого для її сім`ї не зробив, завжди вітався. В той день, а саме 26 травня 2025 року, вона почула, орієнтовно з 17 години, на дорозі якийсь шум. Побачила сутичку та те, що ОСОБА_21 сидів на дорозі на землі біля свого двору, а поряд з ним стояв ОСОБА_20 і вони між собою сварилися. Після цього вона пішла у свій двір, де була довгенько, а також була ще на городі. Пізніше, через власну цікавість, побачила, що ОСОБА_27 та ОСОБА_17 розмовляли на підвищених тонах, вони лаялися і один одного штовхали. Вони ніби махали руками, але за бузком їй не було видно. ОСОБА_17 махав ногою, але самого удару вона не бачила, чула лише якийсь звук, що схожий на ляпас. Також вказала, що вона чула як батько кричав у адресу сина, що «всеодно вб`є його». Поряд з ними стояли ОСОБА_28 та ОСОБА_18 . 

Свідок ОСОБА_29 у судовому засіданні пояснила, що є хрещеною матір`ю для обвинуваченого. Зазначила, що останні три роки ОСОБА_21 та ОСОБА_16 зловживали алкогольними напоями. До того ОСОБА_17 три роки проживав у м. Харкові. Коли вони перебували у стані алкогольного сп`яніння, то висловлювалися нецензурною лайкою в адресу один одного. До них додому вона заходила часто, бачила, що вони пили горілку, то через день, то через два. Були п`яні то один, то другий, а то й обоє, висловлювалися нецензурними словами в адресу один одного. Того дня, а саме 26 травня 2025 року, вона орієнтовно, точно часу сказати не змогла, близько 17 години їхала з городу та вирішила заїхати до Магирських, одначе почула, що ОСОБА_27 і ОСОБА_17 матюкаються. Також побачила, що ОСОБА_27 сидів посеред двору в одній нижній білизні, ОСОБА_17 в цей час перебував у літній кухні. Коли вона приїхала, ОСОБА_17 вийшов із літньої кухні, і вони знову почали лаятися, ображати один одного. Вона побула в подвір`ї хвилин десять з ОСОБА_30 , переговорила з нею, тоді ОСОБА_27 , її кум, почав на неї лаятися, отож, у такому разі вона розвернулася і поїхала. Крім того зазначила, що ОСОБА_27 , по відношенню до ОСОБА_17 , вів себе агресивно. 

Свідок ОСОБА_31 у судовому засіданні пояснила, що є сусідкою обвинуваченого та проживає поряд по сусідству. Вказала, що по сусідству проживає не так давно, близько п`яти років, в сім`ї ОСОБА_26 були нормальні відносини, покійний брат обвинуваченого був їхнім кумом, хрестив їхню молодшу дитину, обвинуваченого знає як звичайного хлопця, завжди вітався, по сусідству жили в нормальних відносинах. Щодо лайок в цій сім`ї нічого сказати не змогла, так як не втручалася у ці відносини, тому їй нічого не відомо. Зазначила, що дядько ОСОБА_27 та ОСОБА_17 інколи випивали. В той день, а саме 26 травня 2025 року, вона чула, що на подвір`ї Магирських лайка, ОСОБА_17 вона не чула, щоб він лаявся, чула тільки ОСОБА_7 . Як пояснила свідок, вона думала, що дядько ОСОБА_27 , як завжди, коли собакам виносив їсти, кричав на них, тому вважала, що в той момент він кричав на собак. В цей час вона була на городі, що дійсно відбувалося на подвір`ї ОСОБА_26 вона не бачила та не знала. Так, вона чула, що сварилися, але свідком цих подій не була. Після цієї сварки в той день та на наступний день вона теж не бачила ні дядька ОСОБА_27 ні ОСОБА_17 . 
Окрім того пояснила, що ніколи не чула залякувань чи лайки зі сторони потерпілого чи обвинуваченого. Сварки між батьком та сином не бачила, так як перебувала у своєму дворі, одначе лише чула якийсь шум на подвір`ї ОСОБА_26 , який більш схожий був на розмову на підвищених тонах. Зауважила, що ніколи не чула, щоб ОСОБА_17 казав коли небудь, що ненавидить свого батька. 

Свідок ОСОБА_32 в судовому засіданні пояснила, що з обвинуваченим є сусідами, так як вона проживає навпроти сім`ї ОСОБА_26 . Сім`я є нормальною, оскільки вона проживає сама без чоловіка, то ОСОБА_27 і ОСОБА_17 їй допомагали. Останні як були тверезі, то вели себе нормально, а як були п`яні, то між ними виникали суперечки. Залякувань ніяких не чула. В той день, 26 травня 2025 року, ввечері чула сварку через дорогу. ОСОБА_27 та ОСОБА_17 обоє були п`яні. Детально, хто що говорив з них вона не чула. Чула тільки, що розмовляли з підвищеними голосами. Самих подій того дня вона не бачила, а також те, щоб син з батьком билися, чула лише сварку. На наступний день, зокрема 27 травня 2025 року, передзвонила близько восьмої години ранку до ОСОБА_33 , щоб поцікавитися чи все добре і чи всі живі, через телефон чула голос потерпілого ОСОБА_27 , який на запитання дружини для чого позичав в неї гроші, пояснив, що на табак. ОСОБА_27 зранку був уже нормальний, витверезів.

Свідок ОСОБА_34 в судовому засіданні пояснив, що раніше товаришував з обвинуваченим, із сім`єю ОСОБА_26 проживає по сусідству на одній вулиці. Вказав, що це є звичайна сім`я. ОСОБА_17 є звичайним хлопцем, постійно з ним вітався, нічого особливого за ним не помічав, не чув, щоб останній кривдив на вулиці когось, конфліктував чи кричав, не був агресивним, спокійний. Ніразу не чув від ОСОБА_17 , щоб він був незадоволений своїм батьком чи бив його. Щодо потерпілого ОСОБА_7 зазначив, що останній був звичайним чоловіком. Щодо подій 26 травня 2025 року вказав, що нічого сказати не може, через те, що був на робочій зміні до 20 години, додому приїхав лише о 21 годині.

Свідок ОСОБА_35 у судовому засіданні пояснила, що з обвинуваченим є сусідами, знає сім`ю ОСОБА_26 досить давно, останні завжди були привітними, віталися, адекватні до них як до сусідів були, незалежно від того в якому стані перебували. Відносини в цій сім`ї з вигляду були ніби як все добре, але, якщо було якесь вживання алкоголю, то виникали певні дискусії, могла бути і нецензурна лайка, безпосередньо між батьком та сином. Ці конфлікти виникали лише, коли вони перебували в стані алкогольного сп`яніння. На передодні цих подій чула, що ОСОБА_21 говорив, що « ОСОБА_36 я тебе вб`ю», виганяв ОСОБА_24 з дому, на що ОСОБА_17 заступився за матір сказавши батькові, якщо той вижене матір, то він його вб`є. ОСОБА_17 захищав матір. Подій 26 травня 2025 року вона не бачила. 

Допитаний у судовому засіданні судово-медичний експерт ОСОБА_37 пояснив, що працює експертом з 1997 року, проводив ряд судово-медичних експертиз у цьому кримінальному провадженні, а саме судово-медичну експертизу № 102 від 03.07.2025, додаткові судово-медичні експертизи №№ 102 А та 102 Б від 10.07.2025. Участі в огляді трупа ОСОБА_7 , що проводився 28 травня 2025 року в приміщенні моргу Миргородської центральної лікарні, розташованої за адресою: вул. Гоголя, 172, м. Миргород, Полтавська область, не брав.
При цьому вказав, що під час проведення судово-медичних експертиз використовував такі нормативно-правові акти як Правила проведення судово-медичної експертизи (досліджень) трупів у бюро судово-медичної експертизи, затверджені наказом Міністерства охорони здоров?я України від 17.01.95 р. № 6 (зареєстровані в Міністерстві юстиції України від 26 липня 1995 р. за №257/793). До того ж зазначив, що при проведенні судово-медичної експертизи від 03.07.2025 № 102 ніяких документів не було, оскільки якби були б, то такі були б зазначені ним у Висновку. Звернув увагу і на те, що він не звертався до слідчого щодо надання матеріалів кримінального провадження, в тому числі і слідчий теж не надсилав їх йому, оскільки це було б зазначено у висновку судово-медичної експертизи.
Крім того вказав, що такі дії як фотографування і (або) замальовування на контурні схеми частин тіла людини ушкоджень та трупі при проведенні експертизи ним не проводилися. 
Зазначив, що надана йому інформація не містила відомостей щодо механізмів нанесення ударів обвинуваченим, а також він не володів інформацією, що потерпілий ОСОБА_7 мав гіпертонічну хворобу, приймав розріджуючі медичні препарати, мав інвалідність та на передодні перебував у стані алкогольного сп`яніння. 
Пояснив, що пошкодження групи ОСОБА_38 їх розмежувати не можливо, вони оцінюються тільки у своїй сукупності і синці і внутрішньо-мозкова травма, так як кожна точка прикладання сили по голові могла призвести до виникнення черепно-мозкової травми, тому синець під лівим чи правим оком відноситься до групи «А», крім того вказав, що на голові трупа було більше двох точок прикладання із групи ОСОБА_38 , що могли призвести до смерті потерпілого. Лобно-скронева ділянка голови потерпілого це один контакт, а перенісся та два ока це другий контакт, це була ділянка вилочної кістки, а не лобної кістки, цей удар не пов`язаний з ушкодженнями у лобно-скроневій ділянці. Ушкодження голови пов`язані з ушкодженнями головного мозку. Гематома наявна на самому мозку, але поряд з цим зауважив, що в ділянці вилочної кістки та перенісся потерпілого під лівим оком мозку не має. Від якого удару, крім того, настала черепно-мозкова травма, встановити не можливо, а також і те, що саме від удару обвинуваченим під ліве око потерпілому могла настати черепно-мозкова травма. А також те від якого удару виникла черепно-мозкова травма теж не можливо встановити.
Пояснив, що він може встановити причиново-наслідковий зв`язок між тілесними ушкодженнями і причиною смертю, тому ним при проведенні вказаних судово-медичних експертиз встановлено причиново-наслідковий зв`язок між виявленими ушкодженнями, а не на підставі того, що показував обвинувачений під час проведення слідчого експерименту. З огляду на це не може сказати чи є причиново-наслідковий зв`язок між ударами, які наносив обвинувачений і смертю потерпілого.
Водночас зауважив, що в ділянці нижньої щелепи та в потиличній ділянці потерпілого ним під час проведення судово-медичної експертизи ні зовнішніх, ні внутрішніх тілесних ушкоджень не виявлено, тому від удару обвинуваченим у цю ділянку голови смерть потерпілого не могла настати. 
Щодо того чи знаходився потерпілий перед смертю у стані алкогольного сп`яніння пояснив, що на час нанесення ударів і до моменту смерті потерпілий міг перебувати у стані алкогольного сп`яніння.
Водночас зауважив, що ним не на всі питання, що ставилися слідчим у постанові про призначення судово-медичної експертизи від 27.05.2025, було дано відповідь у висновку судово-медичної експертизи № 102 від 03.07.2026, а саме з тринадцяти питань відповідь була надана лише на дванадцять питань. На питання «чи могли виникнути виявлені тілесні ушкодження у ОСОБА_7 в результаті укусу зубами», ним відповіді не дано.
При цьому зазначив, що при підготовці висновку судово-медичних експертиз №№ 102 А та 102 Б від 10.07.2025 ним використовувалися такі процесуальні документи як протоколи слідчих експериментів та DVD-диски.
У судовому засіданні експерт дав протирічні показання, зокрема на запитання захисника, які документи надавалися слідчим для проведення експертизи разом з трупом, вказав, що лише тіло та постанова про призначення судово-медичної експертизи, а на запитання головуючої щодо порядку проведення експертизи згідно Правил відповів, що і направлялася історія хвороби, яка ним не досліджувалася.

В обґрунтування доведеності вини обвинуваченого ОСОБА_4 прокурором було надано наступні докази, що були безпосередньо дослідженні в судовому засіданні:
- витяг з ЄРДР від 27.05.2025, відповідно до якого за повідомленням працівників КНП «Лохвицька міська лікарня» відносно поступлення ОСОБА_7 без свідомості із наявними тілесними ушкодженнями, внесені відомості до ЄРДР з правовою кваліфікацією ч.2 ст.121 КК України та розпочато кримінальне провадження № 12025170560000288 (а.с. 138 т.1);
- рапорти оперативного чергового ВП № 2 Миргородського РВП ГУНП від 27.05.2025 про реєстрацію факту смерті ОСОБА_7 та спричинення йому тілесних ушкоджень ОСОБА_4 , згідно якого вбачається, що 27.05.2025 до ВП № 2 Миргородського РВП з органів охорони здоров`я надійшло повідомлення від чергової медичної сестри приймального відділення КНП «Лохвицька міська лікарня» Теличенко про те, що ІНФОРМАЦІЯ_3 о 18 год. 15 хв. у реанімаційному відділені цієї лікарні помер ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , з діагнозом: ЗЧМТ, внутрішня мозкова гематома з проривом в шлуночкову частину мозку та зміщення середніх структур  (а.с. 139-140 т.1);
- рапорт слідчого від 28.05.2025 щодо внесення відомостей до ЄРДР за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.310 КК України, з якого вбачається, що 27.05.2025 в ході проведення невідкладного обшуку по кримінальному провадженню № 12025170560000288 від 27.05.2025 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.121 КК України, було встановлено, що ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , за місцем свого проживання на земельній ділянці незаконно посіяв, вирощував рослини за зовнішніми характеристиками схожі на рослини роду «Конопель» в загальній кількості 21 штука. Вказані рослини ОСОБА_4 вирощував для власного особистого вжитку через куріння, без мети збуту (а.с.145 т.1);
- витяг з ЄРДР від 29.05.2025, відповідно до якого на підставі рапорта старшого слідчого СВ ВП № 1 Миргородського РВП ГУНП в Полтавській області ОСОБА_39 від 28.05.2025 внесені відомості до ЄРДР з правовою кваліфікацією ч.1 ст.310 КК України (а.с.146 т.1);
-постанова про об`єднання матеріалів досудового розслідування від 29.05.2025 з якої вбачається, що матеріали досудових розслідувань, внесених до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №12025170560000288 від 27.05.2025, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.121 КК України, № 12025170560000291, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 29.05.2025, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.310 КК України, об`єднанні в одне провадження за №12025170560000288 (а.с.148 т.1);
- рапорт слідчого від 04.06.2025 щодо внесення відомостей до ЄРДР за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.309 КК України, з якого вбачається, що 27.05.2025 в ході проведення невідкладного обшуку по кримінальному провадженню № 12025170560000288 від 27.05.2025 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.121 КК України, було встановлено, що за місцем проживання ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , у приміщенні літньої кухні на підлозі у сміттєвому пакеті було виявлено і вилучено саморобний пристрій для куріння канабісу (а.с.151 т.1);
- витяг з ЄРДР від 04.06.2025, відповідно до якого на підставі рапорта старшого слідчого СВ ВП № 1 Миргородського РВП ГУНП в Полтавській області ОСОБА_39 від 04.06.2025 внесені відомості до ЄРДР з правовою кваліфікацією ч.1 ст.309 КК України (а.с. 152 т.1);
-постанова про об`єднання матеріалів досудового розслідування від 04.06.2025 з якої вбачається, що матеріали досудових розслідувань, внесених до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №12025170560000288 від 27.05.2025, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.121 КК України, №12025170560000291, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 29.05.2025, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.310 КК України, № 12025170560000301, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 04.06.2025, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.309 КК України, об`єднанні в одне провадження за №12025170560000288 (а.с.154-155 т.1);
-заява ОСОБА_9 від 02.07.2025 про відмову у залученні як потерпілої у кримінальному провадженні №12025170560000288 від 27.05.2025 за підозрою у вчиненні ОСОБА_4 , її сином, кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.310, ч.1 ст.309, ч.2 ст.121 КК України (а.с. 159 т.1); 
-заява ОСОБА_11 від 02.07.2025 про відмову у залученні як потерпілої у кримінальному провадженні № 12025170560000288 від 27.05.2025 за підозрою у вчиненні ОСОБА_4 кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.310, ч.1 ст.309, ч.2 ст.121 КК України (а.с.160 т.1); 
-заява ОСОБА_10 від 02.07.2025 про відмову у залученні як потерпілого у кримінальному провадженні № 12025170560000288 від 27.05.2025 за підозрою у вчиненні ОСОБА_4 кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.310, ч.1 ст.309, ч.2 ст.121 КК України (а.с. 161 т.1); 
- лікарське свідоцтво про смерть ОСОБА_7 № 102 від 28.05.2025, видане лікарем судово-медичної експертизи Миргородської філії Державної спеціалізованої установи «Полтавське обласне бюро судово-медичної експертизи» ОСОБА_40 , де причиною смерті зазначено, набряк головного мозку, крововилив у мозок, а також вказано про ушкодження в неуточненому випадку, намір не визначений (а.с.162-163 т.1);
- протокол огляду трупа ОСОБА_7 від 27.05.2025 з доданими ілюстративними таблицями, що проводився в реанімаційному відділенні КНП «Лохвицька міська лікарня», в присутності понятих, за участі медичного брата ОСОБА_41 з якого вбачається, що з тілесних ушкоджень на трупі виявлено: чисельні підшкірні крововиливи в ділянці волосистої частини голови та обличчя, більше виражені зліва, в ділянці верхніх кінцівок, лівої нижньої кінцівки (на тлі яких садна шкіри), смугоподібні садна та підшкірні крововиливи по задній поверхні тулуба. Кістки черепа, тулуба, верхніх та лівої нижньої кінцівок на дотик цілі (а.с.164-176 т.1);
-протокол огляду трупа ОСОБА_7 від 28.05.2025 з доданими фототаблицями, що проводився в споруді моргу Миргородської центральної районної лікарні, в присутності понятих, за участі криміналіста ОСОБА_42 та судово-медичного експерта ОСОБА_43 , згідно якого в лобно-скроневій ділянці синець розміром 14 см*9 см, схожі по характеру синці на спинці носа 2,5см*2 см, навколо лівого ока 6 см *4 см, навколо правого ока 4 см*2 см, на лівому ліктьовому суглобі 7 см *8 см, на лівому передпліччі 8 см *6 см, на лівій кисті 9 см *10 см, на грудній клітці 4 см *1 см, 6 см *3 см, на правому ліктьовому суглобі 6 см *6 см, на правому передпліччі 7 см *5 см, ссадина в лівій лопатці 11 см *7 см, в проекції копчика 7 см *6 см, в області ліктьового суглоба справа 1,5 см *0,8 см, 1,3 см *0,2 см, на правій кисті 2 см *0,6 см, 0,4 см *0,3 см, на лівому плечі 0,6 см *0,3 см, на лівому ліктьовому суглобі 1,3 см *0,4 см, на лівому передпліччі 2,7 см *0,3 см, 0,4 см *0,3 см, 0,5 см *0,4 см, в області лівого колінного суглоба 2,5 см *1 см, 2,2 см *1 см, 0,5 см *0,3 см, на лівій гомілці 1,3 см *1 см, 2,4 см *0,8 см, 2,2 см *0,4 см, на правій гомілці 2,2 см *1 см, 1 см *0,3 см, 0,9 см *0,3 см, 0,4 см *0,3 см, по всій поверхні лівої гомілки множинні ссадини від 0,8 см *1 см до 1,3 см *1 см (а.с. 177 -179 т.1);
- постанова старшого слідчого слідчого відділення Відділення поліції №1 Миргородського районного відділу поліції ГУНП в Полтавській області ОСОБА_39 про призначення судово-медичної експертизи від 27.05.2025 (а.с.180 т.1);
- висновок судово-медичної експертизи № 102 від 03.07.2025, згідно якого, на підставі даних судово-медичної експертизи трупа ОСОБА_7 , з урахуванням лабораторних досліджень і обставин справи, а також у відповідь на поставлені запитання, встановлено, що причиною смерті ОСОБА_7 стала тупа травма голови, що призвела до виникнення крововиливів у м`які тканини голови, м`яку мозкову оболонку, утворення забою речовини головного мозку та ускладнилась набряком речовини головного мозку.
При дослідженні трупа ОСОБА_7 у нього були виявлені слідуючі тілесні ушкодження: 
А) крововилив у м`які тканини голови в лобно-тім`яно-скроневій ділянці зліва та у м`яку мозкову оболонку в лобно-тім`яно-скроневій ділянці зліва; 
Субдуральна гематома в лівій скроневій ділянці; 
Забій речовини головного мозку лівої скроневої ділянки; 
Синці, що розташовані: в лобно-скроневій ділянці зліва; на спинці носа, з розповсюдженням на стінки; навколо лівого ока; навколо правого;
Б) синці, що розташовані: на задній поверхні лівого ліктевого суглобу; на внутрішній поверхні верхньої третини лівого передпліччя; середньої третини; на задній поверхні лівого променево-п`ясткового суглобу; на тильній поверхні лівої кисті; на передній поверхні грудної клітини зправа по білягрудинній лінії, на рівні 7-8 ребер; на боковій поверхні грудної клітини зліва, по під пахвовій лінії на рівні 8-9 ребер; на передній поверхні нижньої третини правого плеча; на задній поверхні правого ліктевого суглобу, на внутрішній поверхні верхньої третини правого передпліччя; середньої третини; на задній поверхні правого променево-п`ясткового суглобу, з розповсюдженням на тил кисті, 
садна, що розташовані: в проекції лівої лопатки; в проекції копчика; на задній поверхні правого ліктевого суглобу ( на фоні синця ); на внутрішній поверхні верхньої третини правого передпліччя (на фоні синця); середньої третини; на тилі правої кисті (на фоні синця); на задній поверхні лівого плеча в нижній третині; на зовнішній поверхні лівого ліктевого суглобу (на фоні синця); на внутрішній поверхні верхньої третини лівого передпліччя; середньої третини; на задній поверхні лівого променево-п`ясткового суглобу (на фоні синця); на передній поверхні лівого колінного суглобу; на зовнішній поверхні лівого колінного суглобу; на передній поверхні лівої гомілки в середній третині; на зовнішній поверхні лівої гомілки в середній третині; на передній поверхні нижньої третини лівої гомілки; на внутрішній поверхні лівого гомілко-ступневого суглобу, які могли утворитися від дії твердих тупих предметів, також, можливо при нанесенні ударів кулаками, ногами у взутті, по давності утворення можуть відповідати близько добовій давнині, та по ступеню тяжкості відносяться: пошкодження групи «А» - до тяжких тілесних ушкоджень, що призвели до смерті; стосовно живої особи, носять ознаки тяжких тілесних ушкоджень, по критерію небезпеки для життя в момент спричинення; пошкодження групи ОСОБА_44 - як у своїй сукупності, так і кожне окремо - носять ознаки легких тілесних ушкоджень. 
Пошкодження групи ОСОБА_38 могли утворитися не менш, ніж від 2 (двох) точок прикладання сили. 
Пошкодження групи ОСОБА_44 - не менш, ніж від 44 (сорока чотирьох) точок прикладання сили. Між тілесними ушкодженнями групи «А», виявленими у ОСОБА_7 та його причиною смерті, є прямий причинно-наслідковий зв`язок. Враховуючи кількість та характер, виявлених на трупі ОСОБА_7 тілесних ушкоджень, вони, у своїй сукупності, не могли утворитися внаслідок його падіння з висоти власного зросту. При судово-токсикологічному дослідженні крові та сечі ОСОБА_7 етиловий спирт не виявлено. 
До того ж у вказаному Висновку у розділі «Б. Внутрішнє дослідження трупа» зазначено, що в лівій скроневій ділянці виявляється ділянка забою, у вигляді зруйнованої, кашкоподібної маси речовини головного мозку, червоного кольору, з крововиливами, на загальній площі 5,0*4,0 см. (а.с.181-183 т.1);
- постанова про призначення експертизи наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів та прекурсорів від 29 травня 2025 року (а.с. 184-185 т.1);
- висновок експерта від 02.06.2025 №CE-19/117-25/12291-НЗПРАП з доданими ілюстративними таблицями з якого вбачається, що надані для дослідження рослини зеленого кольору, є рослинами роду коноплі. Кількість наданих для дослідження рослин - 21 шт. (а.с. 188-190 т.1);
- постанова про призначення експертизи наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів та прекурсорів від 29 травня 2025 року (а.с. 191-192 т.1);
- висновок експерта від 02.06.2025 №CE-9/117-25/12284-НЗГРАП з доданими ілюстративними таблицями з якого вбачається, що нашарування речовини темно-коричневого кольору, виявлене на внутрішній поверхні саморобного пристрою, є екстрактом канабісу. Екстракт канабісу-наркотичний засіб, обіг якого обмежено. Маса екстракту канабісу у висушеному стані, становить 0,351г. (а.с. 195-197 т.1);
- постанова про призначення судово-психіатричної експертизи ОСОБА_4 від 05.06.2025 (а.с.198-199 т.1);
- висновок судово-психіатричного експерта № 430 від 19.06.2025 відносно ОСОБА_4 згідно якого в період часу, до якого відносяться інкриміновані йому протиправні діяння, ОСОБА_4 будь-яким хронічним психічним захворюванням, недоумством не страждав, і не перебував у стані тимчасового розладу психічної діяльності, а виявляв ознаки іншого хворобливого стану психіки у вигляді психічних і поведінкових розладів, внаслідок вживання алкоголю, активна залежність і за своїм психічним станом міг повною мірою усвідомлювати свої дії та керувати ними. Застосування примусових заходів медичного характеру не потребує. За своїм психічним станом здатний самостійно реалізувати своє право на захист. Здатний за своїм психічним станом брати участь у проведенні з ним процесуальних дій. З приводу наявного у нього синдрому залежності, внаслідок вживання алкоголю, потребує лікування (а.с.200-204 т.1);
- постанова про призначення судово-імунологічної експертизи від 29.05.2025 (а.с.205 т.1);
- висновок експерта № 1085 від 04.06.2025 згідно якого кров від трупа ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , відноситься до А(II) групи з ізогемаглютиніном анти-В за ізосерологічною системою АВ0 (а.с.207 т.1);
- постанова про призначення судово-імунологічної експертизи від 04.06.2025 (а.с. 208 т.1);
- висновок експерта № 1084 від 04.06.2025 згідно якого кров підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , відноситься до А(II) групи з ізогемаглютиніном анти-В за ізосерологічною системою АВ0 (а.с.210 т.1);
- постанова про призначення судово-імунологічної експертизи від 29.05.2025 (а.с. 212 т.1);
- висновок експерта № 1088 від 13.06.2025 згідно якого кров потерпілого ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 відноситься до А(II) групи з ізогемаглютиніном анти-В за ізосерологічною системою АВ0. Кров підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , відноситься до А(II) групи з ізогемаглютиніном анти-В за ізосерологічною системою AB0. На штанах без позначень білого кольору, потерпілого ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , які надані на дослідження, в об. № 1, найдена кров людини. При серологічному дослідженні у зазначеному об`єкті виявлений антиген А за ізосерологічною системою АВ0. Таким чином ця кров може походити як від потерпілого ОСОБА_7 , так і від підозрюваного ОСОБА_4 , у випадку наявності зовнішньої кровотечі у останнього на час події (а.с. 214-215 т.1);
- постанова про призначення судово-імунологічної експертизи від 29.05.2025 (а.с.217 т.1);
- висновок експерта № 1059 від 10.06.2025 з якого вбачається, що на двох верхніх частинах милиць з металу світлого кольору, які надані на дослідження, в об. №1-4, знайдена кров людини. При серологічному дослідженні у зазначених об`єктах виявлений антиген А ізосерологічною системою АВ0. Таким чином ця кров може походити як від потерпілого ОСОБА_7 , так і від підозрюваного ОСОБА_4 , у випадку наявності у останнього зовнішньої кровотечі на час події. На двох нижніх частинах милиць з металу світлого кольору, які надані на дослідження, в об. №5,6, кров не знайдена (а.с. 219-221 т.1);
- постанова про призначення судово-імунологічної експертизи від 29.05.2025 (а.с.223 т.1);
- висновок експерта № 1057 від 10.06.2025 відповідно до якого на наволочці з малюнком у вигляді лебедів (об. №2,3), що надана на дослідження, знайдена кров людини. При серологічному дослідженні зазначених об`єктів виявлений антиген А. У зв`язку з ідентичністю групової належності крові осіб, що проходять по справі за ізосерологічною системою АВ0, кров в об. № 2,3 може походити як від потерпілого ОСОБА_7 , так і від підозрюваного ОСОБА_4 , крові яких властивий антиген А, за умови наявності в останнього зовнішньої кровотечі на час події (а.с.225-226 т.1);
- постанова про призначення судово-імунологічної експертизи від 29.05.2025 (а.с.228 т.1);
- висновок експерта № 1055 від 10.06.2025 згідно якого на підодіяльнику (об. №4), що наданий на дослідження, знайдена кров людини. При серологічному дослідженні зазначеному об`єкті виявлений антиген А. У зв`язку з ідентичністю групової належності крові осіб, що проходять по справі ізосерологічною системою АВ0, кров в об. № 4 може походити як від потерпілого ОСОБА_7 так від підозрюваного ОСОБА_4 , крові яких властивий антиген А, за умови наявності в останнього зовнішньої кровотечі на час події (а.с.230-231 т.1);
- постанова про призначення судово-імунологічної експертизи від 29.05.2025 (а.с.233 т.1);
- висновок експерта № 1053 від 10.06.2025 з якого вбачається, що на лівому капці, який наданий на дослідження, в об. № 5,6, знайдена кров людини. При серологічному дослідженні у зазначених об`єктах виявлений антиген А за ізосерологічною системою AB0. Таким чином ця кров може походити як від потерпілого ОСОБА_7 , так і від підозрюваного ОСОБА_4 , у випадку наявності зовнішньої кровотечі у останнього на час події. На правому капці, який наданий на дослідження, кров не знайдена (а.с.235-236 т.1);
- постанова про призначення судово-імунологічної експертизи від 29.05.2025 (а.с.238 т.1);
- висновок експерта № 1051 від 10.06.2025 відповідно до якого в змиві з вхідних дверей житлового будинку, наданому на дослідження, в об. №1 знайдена кров людини. При серологічному дослідженні в цьому об`єкті виявлена кров А(II) групи з ізогемаглютиніном анти-В за ізосерологічною системою АВ0. В зв`язку з ідентичністю групової належності крові осіб, які проходять по справі, ця кров може походити як від потерпілого ОСОБА_7 , так і від підозрюваного ОСОБА_4 , за наявності у підозрюваного зовнішньої кровотечі на час події (а.с.240-241 т.1);
- постанова про призначення судово-імунологічної експертизи від 29.05.2025 (а.с. 243 т.1);
- висновок експерта № 1052 від 10.06.2025 згідно якого в змиві з коробки дверей житлового будинку, наданому на дослідження, в об. № 1 знайдена кров людини. При серологічному дослідженні в цьому об`єкті виявлений антиген А за ізосерологічною системою АВ0. В зв`язку з ідентичністю групової належності крові осіб, які проходять по справі, ця кров може походити як від потерпілого ОСОБА_7 , так і від підозрюваного ОСОБА_4 , за наявності у підозрюваного зовнішньої кровотечі на час події (а.с. 245-246 т.1);
- дозвіл ОСОБА_9 про проведення слідчого експерименту від 30.05.2025 (а.с.122 т.2);
- протокол проведення слідчого експерименту від 30.05.2025 за участю підозрюваного ОСОБА_4 та захисника ОСОБА_6  до якого долучено диск з відеофіксацією, під час якого останній продемонстрував послідовність своїх дій та підтвердив покази, надані ним під час його допиту (а.с. 123-129, 132 т.2);
- постанова про призначення додаткової судово-медичної експертизи від 03.07.2025 (а.с.130 т.2);
- висновок додаткової судово-медичної експертизи № 102 А від 10.07.2025, згідно якого, на підставі даних судово-медичної експертизи трупа ОСОБА_7 , обставин справи, а також у відповідь на поставлені запитання, встановлено: У своїх показах (протокол проведення слідчого експерименту ) ОСОБА_4 вказав: «... наніс батькові один удар кулаком правої руки в ділянку лівого ока... наніс удар своєю правою ногою по голові...» та показав на статистові один удар в ліву частину голови... а саме в ділянку обличчя з лівої сторони; один удар своєю правою ногою по лівій частині голови ближче до потиличної ділянки зліва. Враховуючи кількість, характер та локалізацію тілесних ушкоджень групи «А», виявлених на трупі ОСОБА_7 , не виключає можливості їх утворення за вищевказаних обставинах (а.с.131 т.2);
- протокол проведення слідчого експерименту від 28.05.2025 за участю свідка ОСОБА_8 до якого долучено диск з відеофіксацією, під час якого останній розповів про обставини події та підтвердив покази, надані ним під час його допиту (а.с.150-154, 157 т.2);
- постанова про призначення додаткової судово-медичної експертизи від 03.07.2025 (а.с.155 т.2);
- висновок додаткової судово-медичної експертизи № 102 Б від 10.07.2025, з якого вбачається, що на підставі даних судово-медичної експертизи трупа ОСОБА_7 , обставин справи, а також у відповідь на поставлені запитання, встановлено: У своїх показах (протокол проведення слідчого експерименту ) ОСОБА_8 вказав: «...наніс один удар правою ногою в ділянку щелепи ...» та показав на статистові один удар своєю правою ногою в ділянку обличчя з лівої сторони ближче до щелепи. Тілесних ушкоджень в ділянці щелепи з лівої сторони на трупі ОСОБА_7 , не виявлено (а.с.156 т.2);
- протокол обшуку від 27.05.2025 з доданими ілюстративними таблицями та дисками з відеофіксацією, проведений старшим слідчим СВ ВП № 1 Миргородського РВП ГУНП в Полтавській області ОСОБА_45 , на території домоволодіння, а саме присадибній земельній ділянці, господарських приміщення та житловому будинку, за адресою: АДРЕСА_1 , власником якого є ОСОБА_9 , за участі ОСОБА_4 (а.с.15-55 т.2);
- ухвала слідчого судді Гадяцького районного суду Полтавської області від 28.05.2025, якою визнано законним обшук, проведений за правилами ч.3 ст.233 КПК України 27.05.2025 старшим слідчим СВ ВП № 1 Миргородського РВП ГУНП в Полтавській області ОСОБА_45 , на території домоволодіння, а саме присадибній земельній ділянці, господарських приміщення та житловому будинку, за адресою: АДРЕСА_1 , власником якого є ОСОБА_9 (а.с. 58-59 т.2);
- постанова про визнання та приєднання до кримінального провадження речових доказів у вигляді рослин конопель та виявлених наркотичних засобів від 04.06.2025, вилучених під час обшуку разом із квитанцією про місце їх зберігання (а.с.60-63 т.2);
- постанова про визнання та приєднання до кримінального провадження речових доказів від 28.05.2025, вилучених під час обшуку разом із квитанцією про місце їх зберігання (а.с.64-66 т.2);
- ухвала слідчого судді Гадяцького районного суду Полтавської області від 29.05.2025, якою накладено арешт на майно, вилучене 27.05.2025 під час проведення обшуку (а.с.69-72 т.2).
Крім того в судовому засіданні були дослідженні характеризуючі матеріали відносно потерпілого ОСОБА_7 , що були надані прокурором, а саме:
-характеристика, видана депутатом Лохвицької міської ради ОСОБА_46 , з якої вбачається, що ОСОБА_7 за місцем свого проживання характеризувався позитивно (а.с. 191 т.2);
- довідка від 28.05.2025 № 1390/01-17, видана комунальним некомерційним підприємством «Лохвицька міська лікарня», з якої вбачається, що ОСОБА_7 на обліку у лікаря-психіатра та лікаря – нарколога не перебував (а.с. 192 т.2);
- інформація від 25.06.2025 № 113781-2025, надана відділенням поліції №2 Миргородського РВП ГУНП в Полтавській області, з якої вбачається, що ОСОБА_7 до адміністративної відповідальності не притягувався (а.с. 194 т.2);
- пенсійне посвідчення від 17.07.2014 № НОМЕР_1 , видане Пенсійним фондом України, ОСОБА_7 та встановлено останньому пенсію по інвалідності третьої групи (а.с. 188 т.2);
- довідка до акта огляду медико-соціальною експертною комісією від 21.07.2020 № 636/4, з якої вбачається, що ОСОБА_7 було встановлено другу групу інвалідності безтерміново з 17.07.2020 (а.с. 189 т.2).
Також під час судового розгляду за клопотанням сторони захисту до матеріалів справи було долучено довідку № 2 від 02.07.2026, видана дружині померлого ОСОБА_7 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 , про те що потерпілий знаходився на лікуванні в сімейного лікаря з діагнозом: «Облітеруючий атеросклероз нижніх кінцівок. ОСОБА_47 . Стан після аорто-стегневого двобічного шунтування та реконструкції дистального анастомозів обох сторін. Функціонуючий підключично-стегновий шунт ліворуч. Тромбоз правої бранші протезу. Оклюзія стегнево-підключичних сегментів з обох боків ІІ-ІІІст. Критична ішемія правої ноги. IXC. Дифузний кардіосклероз. СН І ст ФК ІІ зі збереженою систолічною функцією лівого шлуночка. Гіпертонічна хвороба II ст, 3 ст ризик дуже високий.» Та отримував ліки: варфарин 2,5мг 2 т., вазиліп 20 мг 1 т ввечері, атерокард 75 мг 1 т -1р, лівастор 20 мг 1 т.-1р, вальсакор H160/12,5 1т. вранці (а.с. 230 т.2).
4. Аналіз доказів та висновки суду.
4.1. Аналіз доказів та висновки суду щодо обвинувачення, яке пред`явлене особі, і визнане судом недоведеним.
Судом встановлена хронологія отримання тілесних ушкоджень потерпілим ОСОБА_7 у будинку та на території домоволодіння АДРЕСА_1 26 та 27 травня 2025 року:
1.До приходу ОСОБА_4 додому 26.05.2025, приблизно о 15 годині, його батько ОСОБА_7 впав та отримав тілесні ушкодження голови, зокрема в її лобній ділянці.
2.Після 15 години 26.05.2025 ОСОБА_4 наніс кулаком удар середньої сили під ліве око батька ОСОБА_7 .
3.Приблизно о 17 годині 26.05.2025 ОСОБА_4 наніс босою ногою удар середньої сили в потиличну ділянку голови потерпілого ОСОБА_7 .
4.Приблизно о 13 годині 27.05.2025 ОСОБА_7 впав на підлогу у спальній кімнаті будинку. 

За висновками судово-медичної експертизи № 102 від 03.07.2025 у ОСОБА_7 виявлені тілесні ушкодження, які умовно експерт розділив на дві групи.
Група «А»:
Крововилив у м?які тканини голови в лобно-тім?яно-скроневій ділянці зліва та у м?яку мозкову оболонку в лобно-тім?яно-скроневій ділянці зліва; субдуральна гематома в лівій скроневій ділянці; забій речовини головного мозку лівої скроневої ділянки; синці, що розташовані: в лобно – скроневій ділянці зліва; на спинці носа, з розповсудженням на стінки навколо лівого ока та навколо правого.
Група «Б»:
Синці розташовані на задній поверхні лівого ліктевого суглобу; на внутрішній поверхні верхньої третини лівого передпліччя; середньої третини; на задній поверхні лівого променево-п?ясткового суглобу; на тильній поверхні лівої кисті; на передній поверхні грудної клітини справа по білягрудинній лінії на рівні 7 – 8 ребер; на боковій поверхнігрудної клітки зліва, по під пахвовій лінії на рівні 8 – ребер; на передній поверхні нижньої третини правого плеча; на задній поверхні правого ліктевого суглобу; на внутрішній поверхні верхньої третини правого передпліччя; середньої третини; на задній поверхні правого променево- п?ясткового суглобу, з розповсюдженням на тил кисті. Садна розташовані в проекції лівої лопатки; в проекції копчика; на задній поверхні правого ліктевого суглобу (на фоні синця); на внутрішній поверхні верхньої третини правого передпліччя (на фоні синця); середньої третини; на тилі правої кисті (на фоні синця);на задній поверхні лівого плеча в нижній третині; на зовнішній поверхні лівого ліктевого суглобу (на фоні синця); на внутрішній поверхні верхньої третини лівого передпліччя; середньої третини; на задній поверхні лівого променево- п?ясткового суглобу (на фоні синця); на передній поверхні лівого колінного суглобу; на зовнішній поверхні лівого колінного суглобу; на передній поверхні лівої гомілки в середній третині; на зовнішній поверхні лівої гомілки в середній третині; на передній поверхні нижньої третини лівої гомілки; на внутрішній поверхні лівого гомілко-ступневого суглобу.
Пошкодження групи «А» відносяться до тяжких тілесних ушкоджень, що призвели до смерті; стосовно живої особи, носять ознаки тяжких тілесних ушкоджень, по критерію небезпеки для життя в момент спричинення; пошкодження групи «Б» як у своїй сукупності, так і кожне окремо – носять ознаки легких тілесних ушкоджень.
Пошкодження групи ОСОБА_38 могли утворитися не менш, ніж від 2 (двох) точок прикладання сили.
Пошкодження групи ОСОБА_44 могли утворитися не менш, ніж 44 (сорок чотири) точок прикладання сили.
Між тілесними ушкодженнями групи ОСОБА_38 , виявленими у гр. ОСОБА_7 та причиною смерті, є прямий причинно – наслідковий зв?язок.
Враховуючи кількість та характер виявлених на трупі гр. ОСОБА_7 тілесних ушкоджень, вважаю, що вони, у своїй сукупності, не могли утворитися внаслідок його падіння з висоти власного зросту.
При судово – токсилогічному дослідженні крові та сечі від трупа гр. ОСОБА_7 етиловий спирт не виявлено.

Суд зауважує, що дослідження механізму, характеру та обставин заподіяння тілесних ушкоджень групи ОСОБА_44 , а також осіб, які могли їх заподіяти, виходить за межі предмету доказування та межі доказування, оскільки за правилами частини першої статті 337 КПК України судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунуте обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта, крім випадків, передбачених цією статтею.

Проведеним судом аналізом точного визначення анатомічної ділянки тіла та її поверхні, на якій виявлено ушкодження (локалізація тілесних ушкоджень), встановлено, що в лобно-скроневій ділянці зліва мається синець неправильної округлої форми синьо-фіолетового кольору розміром 14.0х9.0 см. М?які покриви голови зі сторони їх внутрішньої поверхні блідо рожевого кольору. Виявляється крововилив у м?які тканини голови лобно - тім?яно - скроневої ділянки зліва, темно-червоного кольору на загальній площі 17.5х17.0 см.
Під твердою мозковою оболонкою в лівій скроневій ділянці мається гематома у вигляді рідкої крові з домішками пухких неоформлених дрібних згортків, майже не зпаяних з твердою мозковою оболонкою, розміром 6,0х5,0 см, завтовшки до 0,3 см. Під м?якою мозковою оболонкою, в лобно-тім?яно-скроневій ділянці зліва, вона має крововилив, темно - червоного кольору, розміром 12,0х8,0 см. У лівій скроневій ділянці виявляється ділянка забою, у вигляді зруйнованої, кашкоподібної маси речовини головного мозку, червоного кольору, з крововиливами, на загальній площі 5,0х4,0 см.
Тобто локалізація тілесних ушкоджень, виявлених при зовнішньому та внутрішньому дослідженні тіла ОСОБА_7 , та які спричинили смерть потерпілого, знаходяться в одній і тій же ділянці голови - лобно-тім?яно-скроневій зліва. 
Проте у лобно-тім?яно-скроневу ділянку голови зліва обвинувачений ОСОБА_4 не наносив ударів. 
Натомість обвинувачений ОСОБА_4 двічі у різний час наніс удари середньої сили по тілу потерпілого – кулаком під ліве око та босою ногою в потиличну ділянку голови, заподіявши тілесні ушкодження – синці на спинці носа, з розповсюдженням на стінки навколо лівого ока та навколо правого. Ушкоджень в потиличній ділянці голови при зовнішньому і внутрішньому дослідженні трупа ОСОБА_7 не виявлено.
Суд звертає увагу, що один удар кулаком нанесений обвинуваченим ОСОБА_4 під ліве око у вилочну кістку та перенісся потерпілого, де не має мозку, про що підтвердив судово - медичний експерт у процесі допиту в суді. Удар обвинувачений ОСОБА_4 наносив задля звільнення від здавлення рукою батьком паху (чоловічого органу), а не для заподіяння тілесних ушкоджень потерпілому та вчинення злочину.
У зв?язку з цим у суду виникає сумнів, що один удар кулаком під око дав свій внесок у розвиток черепно-мозкової травми, зокрема, у лівій скроневій ділянці у вигляді зруйнованої, кашкоподібної маси речовини головного мозку, червоного кольору, з крововиливами, на загальній площі 5,0х4,0 см., або крововилив темно – червоного кольору, розміром 12,0х8,0 см, в лобно-тім?яно-скроневій ділянці зліва. На думку суду такі міркування судово - медичного експерта слід вважати радше припустимими, аніж безапеляційно ствердними.
Адже нанесення та спричинення тілесних ушкоджень потерпілому саме обвинуваченим ОСОБА_4 відбулося в умовах очевидності. Під час досудового слідства, як і під час допиту в судовому засіданні, свідки не зазначали про механізм нанесення ударів обвинуваченим ОСОБА_4 потерпілому в ділянку голови, де були виявлені відповідно до локалізації тілесні ушкодження у вигляді крововиливів під оболонку головного мозку, від яких настала смерть останнього. За сукупністю показань всіх свідків, обвинувачений заподіяв загиблому не більше двох ударів кулаком та босою ногою під ліве око та в потилицю відповідно. Під час досудового та судового слідства достеменно було встановлено, що потерпілий відразу після отримання ударів кулаком та босою ногою самостійно, без втрати свідомості, зокрема і короткочасної, виконував різноманітні цілеспрямовані дії.

Відповідно до пункту 2.2.16 Правил проведення судово-медичної експертизи (досліджень) трупів у бюро судово-медичної експертизи, затверджених наказом Міністерства охорони здоров?я України від 17.01.95 р. № 6 (зареєстровані в Міністерстві юстиції України від 26 липня 1995 р. за № 257/793) при дослідженні питання щодо падіння з висоти власного зросту до звичайного обсягу розтину додається розтин м?яких тканин задньої поверхні шиї і спини. Також після розпилу кісток черепа повинні бути зроблені виміри його поздовжнього і поперечного розміру, товщини лобної, скроневої, тім`яної і потиличної кісток. Проте у висновках судово - медичної експертизи від 03.07.2025 № 102 не відображено про виконання подібних дій, хоч експерт мав би це зробити, оскільки слідчий ставив питання про можливість отримання виявлених тілесних ушкоджень внаслідок падіння з висоти власного зросту.
Тобто судово - медичний експерт належним чином не дослідив це питання. Тому у суду виникає непевність у правильності висновку судово - медичного експерта, що виявлені тілесні ушкодження не могли утворитися внаслідок його падіння з висоти власного зросту. Особливо зважаючи на покази ОСОБА_9 про падіння потерпілого і отримання ним тілесних ушкоджень в лобній ділянці голови. 
Поза будь-яким сумнівом потерпілий ОСОБА_7 падав і в кімнаті, де відпочивав. Члени сім?ї стверджують, що 27 травня 2025 року ОСОБА_7 знаходився на ліжку в спальні, виходив на вулицю покурити. Того дня в сім?ї не було сварки, бійки, ніхто не вживав спиртних напоїв. Та через деякий проміжок часу, коли почувся брязкіт у спальні, син виявив потерпілого на підлозі із судомами без свідомості. Саме ця обставина свідчить про падіння ОСОБА_7 на підлогу. Проте не встановлено, яким чином і через яку причину він падав, на які з наявних в кімнаті предмети побуту він вдарився і якою ділянкою тіла, та які тілесні ушкодження отримав.
Ризик падіння у потерпілого ОСОБА_7 був обумовлений тим, що в нього проведена ампутація на рівні верхньої третини правого стегна і він був особою з інвалідністю. 

Частина друга статті 121 КК України, яка інкримінована обвинуваченому ОСОБА_4 , передбачає кримінальну відповідальність за умисне тяжке тілесне ушкодження, тобто умисне тілесне ушкодження, небезпечне для життя в момент заподіяння, що спричинило смерть потерпілого.
Об?єктивну сторону злочину утворюють: 1) діяння; 2) наслідки у вигляді тяжкого тілесного ушкодження і 3) причиновий зв?язок між зазначеними діянням і наслідками.
Тілесні ушкодження - це протиправне і винне порушення анатомічної цілості тканин, органів потерпілого та їх функцій, що виникає як наслідок дії одного чи кількох зовнішніх ушкоджуючих факторів.
Суспільно небезпечні дії при заподіянні тілесних ушкоджень виражаються у фізичному, хімічному, біологічному, психічному чи іншому впливі на потерпілого.
Обов?язковою ознакою об?єктивної сторони злочину, передбаченого частиною другою статті 121 КК України є причиновий зв?язок між діянням обвинуваченого та наслідками у вигляді тяжкого тілесного ушкодження, що спричинило смерть потерпілого.
Аналіз наведених обставин свідчить про відсутність належних доказів наявності причиново-наслідкового зв?язку між діями обвинуваченого та наслідками у вигляді тяжких тілесних ушкоджень, які спричинили смерть потерпілого ОСОБА_7 , у зв?язку з чим суд приходить до висновку про відсутність в діях обвинуваченого ОСОБА_4 складу правопорушення, передбаченого частиною другою ст. 121 КК України.

Важливою гарантією дотримання прав підозрюваного та обвинуваченого у кримінальному процесі та обов`язковою складовою справедливого судового розгляду є презумпція невинуватості. Особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду; ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину; обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях; усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь (частини перша, друга, третя статті 62 Конституції України).
Презумпція невинності та забезпечення доведеності вини закріплені у статті 17 КПК України, зокрема, що особа вважається невинуватою у вчиненні кримінального правопорушення і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено у порядку, передбаченому цим Кодексом, і встановлено обвинувальним вироком суду, що набрав законної сили; ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні кримінального правопорушення і має бути виправданим, якщо сторона обвинувачення не доведе винуватість особи поза розумним сумнівом; підозра, обвинувачення не можуть ґрунтуватися на доказах, отриманих незаконним шляхом; усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на користь такої особи; поводження з особою, вина якої у вчиненні кримінального правопорушення не встановлена обвинувальним вироком суду, що набрав законної сили, має відповідати поводженню з невинуватою особою.
Принцип презумпції невинуватості врегульований також положеннями частини другої статті 2 Кримінального кодексу України, згідно з якими «особа вважається невинуватою у вчиненні кримінального правопорушення і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду». 
Конституційний Суд України в абзацах другому та третьому пункту 4 мотивувальної частини рішення від 26 лютого 2019 року № 1-р/2019 з-поміж іншого зазначив, «що елементом принципу презумпції невинуватості є принцип «in dubio pro reo», згідно з яким при оцінюванні доказів усі сумніви щодо вини особи тлумачаться на користь її невинуватості. Презумпція невинуватості особи передбачає, що обов`язок доведення вини особи покладається на державу».
«Із Конституції України випливає, що поняття «вина» і обов`язок її доведення державними органами є стрижневими для розуміння статті 62 Основного Закону України. Презумпція невинуватості є процесуальною гарантією, яка, зокрема, покладає тягар доказування на правозастосовні органи та передбачає правові презумпції факту й права під час притягнення суб`єкта до відповідальності»  (абзац четвертий пункту 8 мотивувальної частини рішення Конституційного Суду України від 26 листопада 2025 року № 5-р(II)/2025). 
«Конституційний Суд України сприймає принцип презумпції невинуватості у світлі міжнародних зобов`язань України, передусім тих, які випливають із пункту 2 статті 14 Пакту» (абзац третій підпункту 7.1 пункту 7 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 18 липня 2024 року № 8-р(II)/2024).
Відповідно до пункту 2 статті 14 Міжнародного пакту про громадянські і політичні права, прийнятого 16 грудня 1966 року Генеральною Асамблеєю ООН та ратифікованого Указом Президії Верховної Ради Української РСР № 2148-VIII від 19.10.73, кожен обвинувачений у кримінальному злочині має право вважатися невинним, поки винність його не буде доведена згідно з законом. 
Згідно з пунктом 2 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку.
Із практики Європейського суду з прав людини вбачається, що принцип презумпції невинуватості вимагає, зокрема, щоб при виконанні своїх обов`язків судді не починали розгляду справи з упередженням щодо вчинення підсудним правопорушення, у вчиненні якого він обвинувачується; тягар доведення лежить на стороні обвинувачення, і будь-який сумнів тлумачиться на користь обвинуваченого; сторона обвинувачення має повідомити підсудного про висунуте проти нього обвинувачення (для того, щоб він міг підготувати і представити свій захист відповідно) та надати суду докази, достатні для його засудження (пункт 77 рішення у справі «Барбера, Мессеге і Хабардо проти Іспанії» (Barbera, Messegue and Jabardo v. Spain) від 6 грудня 1988 року, пункт 97 рішення у справі «Яношевич проти Швеції» (Janosevic v. Sweden) від 23 липня 2002 року).
У справі «Нечипорук і Йонкало проти України» від 21 квітня 2011 року (заява № 42310/04) Європейський суд з прав людини вирішив, що суд при 
оцінці доказів керується критерієм доведення «поза розумним 
сумнівом». Таке доведення може випливати із сукупності ознак чи 
неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких і узгоджених 
між собою.
Розумний сумнів - це такий непереборний сумнів, який залишається у суду щодо винуватості обвинуваченого після всебічного, повного і об`єктивного дослідження обставин справи. Наявність розумного сумніву щодо обґрунтованості обвинувачення не дозволяє будь-якій неупередженій людині, яка міркує з належним розумом і сумлінням, визнати обвинуваченого винним.
У пункті 19 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 01 листопада 1996 року «Про застосування Конституції України при здійсненні правосуддя» зазначено, що обвинувачення не може ґрунтуватись на припущеннях, а також на доказах, одержаних незаконним шляхом. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь. Визнання особи винуватою у вчиненні злочину може мати місце лише за умови доведення її вини, а обвинувальний вирок може ґрунтуватися тільки на переконливих та безспірних доказах.
Пленум Верховного Суду України в пункті 23 постанови «Про виконання судами України законодавства і постанов Пленуму Верховного Суду України з питань судового розгляду кримінальних справ і постановлення вироку» від 29.06.1990 № 5 вказав судам на недопустимість обвинувального ухилу при вирішенні питання про винність чи невинність підсудного. Всі сумніви щодо доведеності обвинувачення, якщо їх неможливо усунути, повинні тлумачитись на користь підсудного. Коли зібрані по справі докази не підтверджують обвинувачення і всі можливості збирання додаткових доказів вичерпані, суд зобов?язаний постановити виправдувальний вирок. 
Отож, піддавши системному аналізу вимоги статті 62 Конституції України, статті 6 Європейської конвенції про захист прав людини та основоположних свобод тощо щодо презумпції невинуватості особи, а також надані стороною обвинувачення докази з точки зору їх належності, допустимості, взаємоузгодженості та достатності для доведення вини обвинуваченого, суд дійшов висновку про те, що під час судового провадження не здобуто та не надано безсумнівних доказів, які б свідчили про вчинення обвинуваченим ОСОБА_4 кримінального правопорушення, передбаченого частиною другою статті 121 КК України.
Ніхто із свідків не бачив і стороною обвинувачення не доведено конкретного місця, механізму, способу завдання обвинуваченим ОСОБА_4 тілесних ушкоджень у лобно-тім?яно-скроневій ділянці голови зліва, що спричинили смерть потерпілого. 

У відповідності до статті 84 КПК України доказами в кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом порядку, на підставі яких слідчий, прокурор, слідчий суддя і суд встановлюють наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню.
Згідно зі статтею 85 КПК України належними є докази, які прямо чи непрямо підтверджують існування чи відсутність обставин, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, та інших обставин, які мають значення для кримінального провадження, а також достовірність чи недостовірність, можливість чи неможливість використання інших доказів.
За правилами статті 91 КПК України доказуванню у кримінальному провадженні підлягають:
- подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення);
- винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, форма вини, мотив і мета вчинення кримінального правопорушення;
- вид і розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, а також розмір процесуальних витрат;
- обставини, що впливають на ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, характеризують особу обвинуваченого, обтяжують чи пом`якшують покарання, які виключають кримінальну відповідальність або є підставою закриття кримінального провадження;
- обставини, що є підставою для звільнення від кримінальної відповідальності або покарання.
Доказування полягає у збиранні, перевірці та оцінці доказів з метою встановлення обставин, що мають значення для кримінального провадження.
За приписами статті 92 КПК України, обов?язок доказування обставин, які підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, передбачених статтею 91 КПК України, покладається на прокурора.
Аналіз доказів, наданих стороною обвинувачення свідчить про те, що ці докази прямо не встановлюють сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, які б вказували на наявність в діянні обвинуваченого складу інкримінованого кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.121 КК України.
Як зазначено у статті 94 КПК України, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінює кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв?язку для прийняття відповідного процесуального рішення. Жодний доказ не має наперед встановленої сили.
«З огляду на те, що в злочинах із матеріальним складом, до яких належать і злочини проти життя та здоров?я особи, суспільно небезпечні наслідки є обов?язковою ознакою об?єктивної сторони злочину, причинний зв?язок між діянням та його наслідками також підлягає обов?язковому встановленню.
Про наявність причинного зв?язку між злочинним діянням особи й наслідками, що настали, можна говорити лише тоді, коли це діяння (дія чи бездіяльність) виступає необхідною умовою, без якої було б неможливе настання злочинного результату (принцип «conditio sine qua non»). Для цього слід довести, що відповідне діяння передує у часі наслідкам, є головною, визначальною умовою настання цих наслідків та з неминучістю викликає їх настання» (постанова Верховного Суду колегії суддів Першої судової палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 16 лютого 2021 року в справі №553/3439/16-к).

Згідно з положеннями частини сьомої статті 284 КПК України - якщо обставини, передбачені пунктами 1, 2 частини першої статті 284 КПК України виявляються під час судового розгляду, суд зобов`язаний ухвалити виправдувальний вирок. Однією із таких обставин, яка передбачена пунктом 2 частини першої статті 284 КПК України є встановлення відсутності в діянні складу кримінального правопорушення.

Згідно із статтею 373 КПК України, виправдувальний вирок ухвалюється у разі, якщо не доведено, якщо:1) вчинено кримінальне правопорушення, в якому обвинувачується особа; 2) кримінальне правопорушення вчинене обвинуваченим; 3) в діянні обвинуваченого є склад кримінального правопорушення.
Обвинувальний вирок не може ґрунтуватись на припущеннях і ухвалюється лише за умови доведення у ході судового розгляду винуватістю особи у вчиненні кримінального правопорушення.
Отож суд, виходячи із зальних засад кримінального судочинства, а саме верховенства права, законності, презумпції невинуватості та забезпечення доведеності вини, оцінивши усі докази в сукупності та встановивши, що під час судового провадження не здобуто та не надано безсумнівних доказів, які б свідчили про вчинення кримінального правопорушення ОСОБА_4 , передбаченого частиною другою статті 121 КК України, вважає, що є усі підстави для виправдання останнього у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого частиною другою статті 121 КК України, у зв?язку з недоведеністю його вини у вчиненні вищезазначеного кримінального правопорушення.
Обвинувачений був послідовний у своїх свідченнях із самого початку досудового розслідування та в ході судового розслідування.

4.2. Аналіз доказів та висновки суду щодо обвинувачення, яке пред`явлене особі, і визнане судом доведеним.
Згідно з частиною першою, частиною третьою статті 7, частиною другою статті 8 Закону України «Про наркотичні засоби, психотропні речовини і прекурсори» від 15 лютого 1995 року № 60/95-ВР, діяльність з обігу наркотичних засобів і психотропних речовин на території України дозволяється лише в цілях і в порядку, встановлених цим Законом, а в передбачених ним випадках - у порядку, що встановлюється нормативно-правовими актами Кабінету Міністрів України та відповідних центральних органів виконавчої влади.
Діяльність з обігу наркотичних засобів, психотропних речовин, включених до таблиць II і III Переліку, та прекурсорів, включених до таблиці IV Переліку, здійснюється суб`єктами господарювання за наявності в них ліцензії на здійснення відповідних видів діяльності, крім випадків, передбачених статтею 19 цього Закону.
Ліцензуванню підлягають такі види діяльності з обігу наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів: культивування рослин, розроблення, виробництво, виготовлення, зберігання, перевезення, придбання, реалізація (відпуск), ввезення на територію України, вивезення з території України, використання, знищення наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів, включених до вищевказаного переліку.
Статтею 25 Закону України «Про наркотичні засоби, психотропні речовини і прекурсори» визначено, що зберігання наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів у спеціально обладнаних приміщеннях здійснюється суб`єктами господарювання за наявності в них ліцензії на цей вид діяльності. Зберігання наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів у будь-яких кількостях в цілях, не передбачених цим Законом, забороняється.
Відповідно до списку № 1 таблиці IІ «Переліку наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 06 травня 2000 року № 770,  канабіс, смола канабісу, екстракт і настойки канабісу відносяться до наркотичних засобів та рослин, обіг яких обмежено. 
Згідно з таблицею № 1 наказу Міністерства охорони здоров`я України «Про затвердження Таблиць невеликих, великих та особливо великих розмірів наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів, які знаходяться в незаконному обігу» від 01.08.2000 № 188  (у редакції наказу Міністерства охорони здоров`я України від 29.07.2010 № 634), канабіс екстракти (засіб, який отримують з будь-яких видів і сортів конопель або канабісу шляхом виділення (екстракції) різними способами і який містить тетрагідроканабінол) масою у висушеному стані 0,351 г. відноситься до невеликих розмірів.
Отож ОСОБА_4 , усвідомлюючи протиправність своїх дій, діючи умисно, незаконно, порушуючи правовий режим обігу психотропних речовин в Україні, всупереч вимог статей 2, 7, 8, 25 Закону України «Про наркотичні засоби, психотропні речовини і прекурсори», зберігав без мети збуту наркотичний засіб екстракт канабісу, обіг якого обмежено, масою 0,351 г.
За незаконні виготовлення та зберігання наркотичної речовини без мети збуту ОСОБА_4 підлягає кримінальній відповідальності за частиною першою статті 309 КК України.
До того ж оцінюючи досліджені в судовому засіданні докази у їх сукупності, суд дійшов висновку, що вина обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.309 КК України, доведена поза розумним сумнівом.
Із встановлених судом фактичних обставин убачається, що обвинувачений умисно здійснив незаконний посів рослин роду коноплі у кількості 21 рослини, не маючи передбаченого законом дозволу на їх вирощування. Висновком експерта підтверджено, що вилучені рослини є рослинами роду коноплі, а їх кількість становить 21 рослину.
Дії обвинуваченого виразилися у створенні умов для появи та росту зазначених рослин шляхом їх висаджування (посіву) на земельній ділянці, що свідчить про усвідомлений та цілеспрямований характер його поведінки, спрямованої на незаконне вирощування конопель.
Суд враховує правовий висновок, викладений у постанові Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 13 листопада 2019 року в справі №141/1201/16-к, де зазначається, що вирощування конопель (ст. 310 КК України) має місце як у випадку, коли відповідні рослини спеціально висаджувалися обвинуваченим або іншою особою, так і в разі, коли вони були дикорослими, але особа доглядала за посівами конопель, забезпечуючи їх ріст та дозрівання. 
У цьому кримінальному провадженні судом встановлено, що обвинувачений безпосередньо здійснив незаконний посів рослин коноплі, тобто вчинив дії, які охоплюються об`єктивною стороною кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 310 КК України.
Таким чином, суд дійшов висновку, що в діях обвинуваченого наявний склад кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 310 КК України, а саме незаконний посів та вирощування конопель у кількості двадцяти однієї рослини.

5. Мотиви призначення покарання.
Відповідно до ч.1 ст.2 КК України, підставою кримінальної відповідальності є вчинення особою суспільно небезпечного діяння, яке містить склад кримінального правопорушення, передбаченого цим Кодексом.
Таким чином, реалізується принцип невідворотності кримінального покарання за вчинене кримінальне правопорушення.
Згідно з вимогами КК України та постанови Пленуму Верховного Суду України № 8 від 12.06.2009 «Про практику призначення судами кримінального покарання», покарання призначене судом має бути необхідним і достатнім для виправлення засуджених та попередження вчинення ними нових злочинів.
При обранні виду та міри покарання суд, реалізовуючи принципи справедливості та індивідуалізації покарання, враховуючи, що призначене покарання повинно бути не тільки карою, але і переслідувати цілі загальної та спеціальної превенції, вважає, що покарання повинно бути відповідним скоєному і сприяти виправленню обвинуваченого та запобіганню вчинення ним нових злочинів.
Відповідно до загальних засад призначення покарання, визначених у ст.65 КК України, суд призначає покарання у межах, установлених у санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинений злочин за винятком випадків, передбачених частиною другою статті 53 цього Кодексу; відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу; враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. 
В той же час, згідно зі ст.50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженим, так і іншими особами. Для досягнення законодавчо визначеної мети покарання суди мають керуватися принципами призначення покарання, до яких належить, у тому числі, принцип індивідуалізації та принцип справедливості покарання. Це означає не тільки те, що передбачений законом склад злочину та рамки покарання повинні відповідати один одному, а й те, що покарання має перебувати у справедливому співвідношенні із тяжкістю та обставинами скоєного і особою винного.
Така позиція відповідає практиці Європейського суду з прав людини, яка відповідно до ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» при розгляді справ застосовується як джерело, зокрема у справі «Скоппола проти Італії» від 17 вересня 2009 року (заява № 10249/03), де зазначено, що складовим елементом принципу верховенства права є очікування від суду застосування до кожного злочинця такого покарання, яке законодавець вважає пропорційним.
Згідно з п.1 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику призначення судами кримінального покарання» № 7 від 24.10.2015, призначаючи покарання, у кожному конкретному випадку суди мають дотримуватися вимог кримінального закону й зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження нових злочинів, а згідно з п.3, визначаючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, суди повинні виходити із особливостей конкретного злочину і його обставин.
Призначаючи покарання обвинуваченому, суд враховує ступінь тяжкості вчинених кримінальних правопорушеннь, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання, особу винного.
Враховується, що за ступенем тяжкості згідно положень ст.12 КК України (в редакції на час вчинення відповідного кримінального правопорушення) вчинені кримінальні правопорушення, передбачені ч. 1 ст. 310 та ч.1 ст.309 КК України, є кримінальними проступками.
Згідно роз`яснень п.3 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24.10.2003 року із змінами та доповненнями «Про практику призначення судами кримінального покарання», досліджуючи дані про особу обвинуваченого, суд повинен з`ясувати його вік, стан здоров`я, поведінку до вчинення злочину як у побуті, так і за місцем роботи чи навчання, його минуле (зокрема, наявність не знятих чи не погашених судимостей, адміністративних стягнень), склад сім`ї (наявність на утриманні дітей та осіб похилого віку), його матеріальний стан, а також із особливостей конкретного злочину й обставин його вчинення (форма вини, мотив і мета, спосіб, стадія вчинення, кількість епізодів злочинної діяльності, роль кожного зі співучасників, якщо злочин вчинено групою осіб, характер і ступінь тяжкості наслідків, що настали) тощо.
Питання призначення покарання визначає форму реалізації кримінальної відповідальності в кожному конкретному випадку з огляду на суспільну небезпечність і характер злочину, обставини справи, особу винного, а також обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання, тощо.
Вирішення цих питань належить до дискреційних повноважень суду, що розглядає кримінальне провадження по суті, який і повинен з урахуванням усіх перелічених вище обставин визначити вид і розмір покарання та ухвалити рішення.
Конституційний Суд України у своєму рішенні за № 15-рп/2004 зазначив про те, що, окремим виявом справедливості є питання відповідності покарання вчиненому злочину; категорія справедливості передбачає, що покарання за злочин повинно бути домірним злочину.
Тобто, покарання повинно перебувати у справедливому співвідношенні із тяжкістю та обставинами вчиненого і особою винного.
Обставинами, що пом`якшують покарання, передбаченими ст. 66 КК України, суд визнає щире каяття, активне сприяння розкриттю кримінальних правопорушень.
Обставиною, що відповідно до ст. 67 КК України обтяжує покарання, судом не встановлено.
За сукупності вище наведених обставин, враховуючи активне сприяння розкриттю кримінальних правопорушень (проступків), та те, що за місцем проживання обвинувачений характеризується позитивно, на обліку у лікаря-психіатра та лікаря-нарколога не перебуває, перебуває на військовому обліку, як військовозобов`язаний у ІНФОРМАЦІЯ_5 , має на утриманні неповнолітнього сина, тому враховуючи наведені вище відомості про особу обвинуваченого та враховуючи наявність пом`якшуючих покарання обставин, та відсутність обставин, що обтяжують покарання, враховуючи принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, суд вважає необхідним й достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень призначити йому покарання у виді обмеження волі стороком на 1 рік 9 місяців
Відповідно до частини першої статті 70 КК України при сукупності кримінальних правопорушень суд, призначивши покарання (основне і додаткове) за кожне кримінальне правопорушення окремо, визначає остаточне покарання шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим або шляхом повного чи часткового складання призначених покарань.
Статтею 72 КК України визначені правила складання покарань та зарахування строку попереднього ув`язнення, домашнього арешту.
Відповідно до статті 72 КК України при складанні покарань за сукупністю кримінальних правопорушень та сукупністю вироків менш суворий вид покарання переводиться в більш суворий вид виходячи з такого їх співвідношення:
1) одному дню позбавлення волі відповідають:
а) один день тримання в дисциплінарному батальйоні військовослужбовців або арешту;
а-1) два дні пробаційного нагляду;
б) два дні обмеження волі;
в) три дні службового обмеження для військовослужбовців або три дні виправних робіт;
г) вісім годин громадських робіт;
2) одному дню тримання в дисциплінарному батальйоні військовослужбовців або арешту відповідають:
а) два дні обмеження волі;
б) три дні службового обмеження для військовослужбовців або три дні виправних робіт;
в) два дні пробаційного нагляду;
3) одному дню обмеження волі відповідають три дні службового обмеження для військовослужбовців або три дні виправних робіт;
4) одному дню обмеження волі або арешту відповідають вісім годин громадських робіт;
5) одному дню обмеження волі відповідає один день пробаційного нагляду.
2. При призначенні покарання за сукупністю кримінальних правопорушень або вироків у виді виправних робіт або службових обмежень для військовослужбовців складанню підлягають лише строки цих покарань. Розміри відрахувань із заробітку засудженого складанню не підлягають і обчислюються за кожним вироком самостійно.
3. Основні покарання у виді штрафу та позбавлення права обіймати певні посади або займатися певною діяльністю при призначенні їх за сукупністю кримінальних правопорушень і за сукупністю вироків складанню з іншими видами покарань не підлягають і виконуються самостійно.
4. Додаткові покарання різних видів у всіх випадках виконуються самостійно.
5. Попереднє ув`язнення зараховується судом у строк покарання у разі засудження до позбавлення волі день за день або за правилами, передбаченими у частині першій цієї статті. При призначенні покарань, не зазначених у частині першій цієї статті, суд, враховуючи попереднє ув`язнення, може пом`якшити покарання або повністю звільнити засудженого від його відбування.
6. Встановлені в частині першій цієї статті правила співвідношення видів покарань можуть застосовуватись і в інших випадках, передбачених Загальною частиною цього Кодексу.
7. Домашній арешт зараховується судом у строк покарання за правилами, передбаченими в частині першій цієї статті, виходячи з такого їх співвідношення - три дні цілодобового домашнього арешту відповідають одному дню позбавлення волі.
Строки покарання обчислюються відповідно в роках, місяцях та годинах. При заміні або складанні покарань, а також у разі зарахування попереднього ув`язнення допускається обчислення строків покарання у днях (стаття 73 КК України).
Запобіжний захід щодо ОСОБА_4 обрано ухвалою слідчого судді Гадяцького районного суду Полтавської області від 28 травня 2025 року у вигляді тримання під вартою.
25 березня 2026 року Лохвицьким районним судом Полтавської області змінений відносно ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту із застосуванням електронних засобів контролю. 
Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_4 тривав 4 (чотири) дні у травні 2025 року, 30 (тридцять) днів у червні 2025 року, 31 (тридцять один) день у липні 2025 року, 31 (тридцять один) день у серпні 2025 року, 30 (тридцять) днів у вересні 2025 року, 31 (тридцять один) день у жовтні 2025 року, 30 (тридцять) днів у листопаді 2025 року, 31 (тридцять один) день у грудні 2025 року, 31 (тридцять один) день у січні 2026 року, 28 (двадцять вісім) днів у лютому 2026 року, 25 (двадцять п`ять) днів у березні 2026 року. Всього обвинувачений ОСОБА_4 у місцях попереднього ув`язнення перебував 302 (триста два) дні. 
Також обвинувачений ОСОБА_4 з 26 березня 2026 року по 9 червня включно знаходився під цілодобовим домашнім арештом, або 76 днів [6 (шість) днів у березні 2026 року, 30 (тридцять) днів у квітні 2026 року, 31 (тридцять один) день у травні 2026 року та 9 (дев`ять) днів у червні 2026 року], а усього 76 днів. 
Положення статті 72 КК України прямо не передбачають можливості переведення міри запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту в покарання у вигляді обмеження волі, а також не передбачають можливості їх самостійного виконання.
Вирішуючи питання про призначення ОСОБА_4 покарання, суд виходить з того, що за правилами статті 72 КК України три дні цілодобового домашнього арешту відповідають одному дню позбавлення волі, й при цьому одночасно одному дню позбавлення волі відповідають два дні обмеження волі.
Виходячи із співвідношення, визначеного частиною сьомою статті 72 КК України, що три дні цілодобового домашнього арешту відповідають одному дню позбавлення волі, то обвинувачений вважається таким, що був ув`язненим ще 25 (двадцять п`ять) днів (76:3=25.3).
Отож, загалом з урахуванням цілодобового домашнього арешту, обвинувачений перебував під вартою 327 днів (302+25.3=327.3), що відповідає 654.6 дням обмеження волі. А 1 (один) рік 9 (дев`ять) місяців обмеження волі становить 630 днів. 
Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного кримінального суду в постанові від 12 травня 2025 року в справі № 638/7426/24 зазначив, «положення ч. 4 ст.3 КК України, якими забороняється застосування закону про кримінальну відповідальність за аналогією, стосується не всіх норм КК України, а лише тих, які встановлюють протиправність і караність діянь, тоді як норми ст.72 КК України за своєю суттю є регулятивними.
Таким чином, у цьому випадку не йдеться про можливе застосування кримінального закону за аналогією, а йдеться про використання вже наявних положень закону, адже покарання у виді пробаційного нагляду, громадських робіт та обмеження волі наявні як у змісті ст.51 КК України, так і в положеннях ст. 72 цього Кодексу. Тобто в цьому випадку фактично йдеться про використання судом для перерахунку одного виду покарання в інше наявної у кримінальному законі техніко-законодавчої схеми.
Враховуючи викладене, колегія суддів вбачає доводи касаційної скарги прокурора в частині неправильного застосування судами нижчих інстанцій закону про кримінальність відповідальність безпідставними, й вбачає правильним застосуванням судами закону України про кримінальну відповідальність наявне застосування шляхом використання суміжних еквівалентів, передбачених положеннями ст.72 КК України, через взаємне співвідношення основних покарань у виді громадських робіт та пробаційного нагляду до іншого виду основного покарання, у цьому випадку - до обмеження волі.
При цьому колегія суддів бере до уваги, що взаємне співвідношення основних покарань у виді громадських робіт і пробаційного нагляду до різних видів основних покарань згідно з положеннями ст.72 КК України може давати різні результати таких співвідношень.
Зокрема, співвідносячи ці два види основних покарань до іншого покарання у виді обмеження волі, що й було зроблено місцевим судом в цьому провадженні за змістом положень п. 4, 5 ч. 1 ст.72 КК України, отримуємо еквівалент, що одному дню пробаційного нагляду відповідають вісім годин громадських робіт.
Однак, співвідносячи ці два види основних покарань до основного покарання у виді позбавлення волі за змістом положень п.п. «а-1», «г» п. 1 ч. 1 ст.72 КК України, отримуємо, що двом дням пробаційного нагляду відповідають ті ж самі вісім годин громадських робіт, тобто одному дню пробаційного нагляду відповідають чотири години громадських робіт.
Враховуючи це, колегія суддів вбачає правильним застосуванням судом закону про кримінальну відповідальність того з наявних в законі співвідношень, яке є найбільш сприятливим для інтересів обвинуваченого, засудженого, а саме співвідношення до основного покарання у виді обмеження волі, результатом якого є еквівалент, що одному дню пробаційного нагляду відповідають вісім годин громадських робіт».

6. Мотиви ухвалення інших рішень щодо питань, які вирішуються судом при ухваленні вироку
6.1. Цивільний позов.
Цивільний позов у цьому кримінальному провадженні не заявлявся.
6.2. Про арешт майна
Згідно з частиною четвертою статті 174 КПК України суд одночасно з ухваленням судового рішення, яким закінчується судовий розгляд, вирішує питання про скасування арешту майна.
Ухвалою слідчого судді Гадяцького районного суду Полтавської області від 29.05.2025 у справі № 526/1679/25 (а.с.69-72 т.2) у кримінальному провадженні №12025170560000288 від 27.05.2025 з метою забезпечення речових доказів накладений арешт на майно вилучене 27.05.2025 під час проведення обшуку приміщень за адресою: АДРЕСА_1 , а саме на: штани без позначень білого кольору зі слідами РБК, штани спортивні чорного кольору з маркуванням «Boulevards, підодіяльник світлого кольору зі слідами РБК, 21 рослина зеленого кольору за зовнішніми ознаками схожі на рослини конопель, милиці з металу світлого кольору зі слідами РБК, дві частини пластикових пляшок різних за діаметрами зі слідами нашарування кіптяви на внутрішній стороні коричневого кольору, лівий гумовий капць рожевого кольору без маркування зі слідами РБК, пара капць темно-синього кольору 43 розміру зі слідами РБК, кросівки темно синього кольору марки «Sport» 43 розміру, штани спортивні темно синього кольору марки «Anna Morelle» зі слідами РБК, камуфляжна куртка без маркування, наволочка з зображенням лебедів зі слідами РБК, змиви РБК з вхідних дверей житлового будинку та коробки дверей та контролі до них та наволочка з зображенням малюнку у вигляді «Лебедів слідами РБК.
Оскільки зазначений арешт на майно накладався з метою збереження речових доказів, враховуючи, що потреби у використанні як доказів вказаних речей немає, отже вказаний арешт належить скасувати.
6.3. Речові докази та документи. 
Згідно з ч. 9 ст. 100 КПК України питання про долю речових доказів і документів, які були надані суду, вирішується судом під час ухвалення судового рішення, яким закінчується кримінальне провадження.
Постановою старшого слідчого СВ Відділення поліції № 1 Миргородського РВП ГУ НП в Полтавській області ОСОБА_39 від 28.05.2025 (а.с. 64-65 т.2) речовими доказами визнані: 
-штани без позначень білого кольору зі слідами РБК; 
-штани спортивні чорного кольору з маркуванням «Boulevard»; 
-підодіяльник світлого кольору зі слідами РБК; 
-21 рослина зеленого кольору за зовнішніми ознаками схожі на рослини конопель;
-милиці з металу світлого кольору зі слідами РБК;
-дві частини пластикових пляшок, різних за діаметрами зі слідами нашарування кіптяви на внутрішній стороні коричневого кольору; 
-лівий гумовий капць рожевого кольору без маркування зі слідами РБК; 
-пара капців темно-синього кольору 43 розміру зі слідами. РБК;
-кросівки темно синього кольору марки «Sport» 43 розміру; 
-штани, спортивні темно синього кольору марки «Anna Morelle» зі слідами РБК; 
-камуфляжна куртка без маркування; 
-наволочка з зображенням лебедів зі слідами РБК, змиви РБК з вхідних дверей житлового будинку та коробки дверей та контролі до них та наволочка з зображенням малюнку у вигляді «Лебедів» зі слідами РБК, що передані на зберігання у камеру речових доказів відділення поліції №2 Миргородського РВП ГУНП в Полтавській області.
Постановою старшого слідчого СВ Відділення поліції № 1 Миргородського РВП ГУ НП в Полтавській області ОСОБА_39 від 04.06.2025 (а.с. 60-61 т.2) речовими доказами визнані: 
-двадцять одна рослина зеленого кольору, яка згідно висновку експертизи наркотичних засобів, психотропних речовин, прекурсорів та їх аналогів № СЕ-19/117-25/12291-НЗПРАП від 02.06.2025 є рослинами роду коноплі;
-саморобний пристрій для куріння канабісу, виготовлений з двох обрізаних пластмасових пляшок, з нашаруванням речовини коричневого кольору в середині, яка згідно висновку експертизи наркотичних засобів, психотропних речовин, прекурсорів та їх аналогів № СЕ-19/117-25/12284-НЗПРАП від 02.06.2025 є наркотичним засобом, обіг якого обмежено- екстрактом канабісу, масою у висушеному стані 0,351 г, що передані на зберігання у камеру речових доказів відділення поліції №2 Миргородського. РВП ГУНП в Полтавській області.
Суд вирішує долю речових доказів таким чином:
1)  штани без позначень білого кольору зі слідами РБК; 
-штани спортивні чорного кольору з маркуванням «Boulevard»; 
-підодіяльник світлого кольору зі слідами РБК; 
- двадцять одна рослина зеленого кольору, яка згідно висновку експертизи наркотичних засобів, психотропних речовин, прекурсорів та їх аналогів № СЕ-19/117-25/12291-НЗПРАП від 02.06.2025 є рослинами роду коноплі;
-милиці з металу світлого кольору зі слідами РБК;
- саморобний пристрій для куріння канабісу, виготовлений з двох обрізаних пластмасових пляшок, з нашаруванням речовини коричневого кольору в середині, яка згідно висновку експертизи наркотичних засобів, психотропних речовин, прекурсорів та їх аналогів № СЕ-19/117-25/12284-НЗПРАП від 02.06.2025 є наркотичним засобом, обіг якого обмежено- екстрактом канабісу, масою у висушеному стані 0,351 г; 
-лівий гумовий капць рожевого кольору без маркування зі слідами РБК; 
-штани, спортивні темно синього кольору марки «Anna Morelle» зі слідами РБК; 
-наволочка з зображенням лебедів зі слідами РБК, змиви РБК з вхідних дверей житлового будинку та коробки дверей та контролі до них та наволочка з зображенням малюнку у вигляді «Лебедів» зі слідами РБК, вилучені у ОСОБА_4 під час проведення 27.05.2025 обшуку за адресою: АДРЕСА_1 - знищити;
2) камуфляжну куртку без маркування; 
-пару капців темно-синього кольору 43 розміру зі слідами РБК;
-кросівки темно синього кольору марки «Sport» 43 розміру, вилучені у ОСОБА_4 під час проведення 27.05.2025 обшуку за адресою: АДРЕСА_1 , належить повернути власнику ОСОБА_4 .
6.4. Про процесуальні витрати
При ухваленні вироку суд повинен вирішити питання про розподіл процесуальних витрат (пункт 13 частини першої статті 368, частина четверта статті 374 КПК України).
У цьому кримінальному провадженні понесено такі витрати на залучення експерта:
- витрати на залучення експерта для проведення експертизи наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів та прекурсорів від 02.06.2025 (висновок експерта Полтавського науково-дослідного експертно-криміналістичного центру №СЕ-19/117-25/12291-НЗПРАП від 02.06.2025) у сумі 2674, 20 гривень (а.с.186-190 т.1);
- витрати на залучення експерта для проведення експертизи наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів та прекурсорів від 02.06.2025 (висновок експерта Полтавського науково-дослідного експертно-криміналістичного центру №СЕ-19/117-25/12284-НЗПРАП від 02.06.2025) у сумі 2674, 20 гривень (а.с.193-197 т.1).
6.5. Запобіжний захід.
Відповідно до п. 2 ч. 4 ст. 374 КПК України суд у вироку вирішує питання, зокрема про заходи забезпечення кримінального провадження, у тому числі рішення про запобіжний захід до набрання вироком законної сили.
Ухвалою Лохвицького районного суду Полтавської області 20 травня 2026 року ОСОБА_4 продовжено запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту із застосуванням електронних засобів контролю терміном на два місяці до  20 липня 2026 року (включно).
Запобіжний захід у вигляді домашнього арешту був застосований та продовжений обвинуваченому з метою забезпечення виконання ним процесуальних обов`язків та належної процесуальної поведінки під час кримінального провадження.
Судом ОСОБА_4 визнано винуватим у вчиненні кримінальних проступків, передбачених ч. 1 ст. 310 та ч. 1 ст. 309 КК України, та призначено покарання у виді обмеження волі строком на 1 рік 9 місяців.
Крім того, ОСОБА_4 виправдано за пред`явленим обвинуваченням за ч. 2 ст. 121 КК України.
Відповідно до вимог ст. 72 КК України суд зараховує у строк покарання строк попереднього ув`язнення, а також строк перебування під цілодобовим домашнім арештом у співвідношенні, визначеному законом.
У результаті такого зарахування строк призначеного ОСОБА_4 покарання є повністю відбутим на момент ухвалення вироку.
З огляду на це підстав для подальшого застосування до обвинуваченого запобіжного заходу до набрання вироком законної сили суд не вбачає. 
У зв`язку з цим запобіжний захід у виді цілодобового домашнього арешту підлягає скасуванню.
На підставі ч. 15 ст. 615 КПК України, в умовах дії воєнного стану, після складання та підписання повного тексту вироку, суд користується своїм правом обмежитися проголошенням його резолютивної частини з обов`язковим врученням учасникам судового провадження повного тексту вироку в день його проголошення.
Керуючись статтями 368-369, 370-371,373-374,376, 615 Кримінального процесуального кодексу України, Суд
у х в а л и в:
1. ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати невинуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною другою статті 121 КК України та виправдати на підставі пункту 3 частини першої статті 373 КПК України у зв`язку з відсутністю в його діянні складу кримінального правопорушення.

Роз`яснити обвинуваченому ОСОБА_4 , що у відповідності до абзацу третього пункту 1 частини четвертої статті 374 КПК України він має право на поновлення в правах, обмежених під час кримінального провадження.

2. ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених частиною першою статті 309 КК України та частиною першою статті 310 КК України та призначити йому покарання:
- за частиною першою статті 309 КК України - 1 (один) рік 9 (дев`ять) місяців обмеження волі;
- за частиною першою статті 310 КК України - 1 (один) рік обмеження волі.

На підставі частини першої статті 70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, призначити ОСОБА_4 остаточне покарання 1 (один) рік 9 (дев`ять) місяців обмеження волі.

Відповідно до частини п`ятої статті 72 КК України зарахувати у строк покарання 302 (триста два) дні попереднього ув`язнення (тримання під вартою) ОСОБА_4 в період з 28 травня 2025 року по 25 березня 2026 року та перебування 76 (сімдесят шість) днів під цілодобовим домашнім арештом з 26 березня 2026 року по 9 червня 2026 року, що відповідає 25.3 дні попереднього ув`язнення з розрахунку три дні цілодобового домашнього арешту за один день попереднього ув`язнення, а всього 327.3 дні арешту або 654.3 дні обмеження волі. Строк призначеного покарання у виді обмеження волі строком на 1 рік 9 місяців становить 630 днів. Отже, строк покарання є повністю відбутим.

Вважати ОСОБА_4 таким, що відбув фактично призначене покарання.

3.Запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту, застосований до ОСОБА_4 , з моменту проголошення вироку - скасувати.

4.Скасувати арешт, накладений ухвалою слідчого судді Гадяцького районного суду Полтавської області від 29.05.2025 у справі № 526/1679/25 у кримінальному провадженні №12025170560000288 від 27.05.2025 на майно, вилучене 27.05.2025 під час проведення обшуку приміщень за адресою: АДРЕСА_1 , а саме на:

- штани без позначень білого кольору зі слідами РБК; 

-штани спортивні чорного кольору з маркуванням «Boulevards;

- підодіяльник світлого кольору зі слідами РБК;

- 21 рослину зеленого кольору за зовнішніми ознаками схожі на рослини конопель; 

-милиці з металу світлого кольору зі слідами РБК;

- дві частини пластикових пляшок різних за діаметрами зі слідами нашарування кіптяви на внутрішній стороні коричневого кольору;

- лівий гумовий капць рожевого кольору без маркування зі слідами РБК;

- пару капців темно-синього кольору 43 розміру зі слідами РБК;

- кросівки темно синього кольору марки «Sport» 43 розміру;

- штани спортивні темно синього кольору марки «Anna Morelle» зі слідами РБК;

-камуфляжну куртку без маркування;

- наволочку з зображенням лебедів зі слідами РБК;

- змиви РБК з вхідних дверей житлового будинку та коробки дверей та контролі до них та наволочку з зображенням малюнку у вигляді «Лебедів» зі слідами РБК.

5. Вирішити долю речових доказів, що передані на зберігання до камери зберігання речових доказів ВП № 2 Миргородського РВП ГУНП в Полтавській області (вул. Гоголя, 19, м. Лохвиця Миргородського району Полтавської області), а саме:
1)  штани без позначень білого кольору зі слідами РБК; 
-штани спортивні чорного кольору з маркуванням «Boulevard»; 
-підодіяльник світлого кольору зі слідами РБК; 
- двадцять одну рослину зеленого кольору, яка згідно висновку експертизи наркотичних засобів, психотропних речовин, прекурсорів та їх аналогів № СЕ-19/117-25/12291-НЗПРАП від 02.06.2025 є рослинами роду коноплі;
-милиці з металу світлого кольору зі слідами РБК;
- саморобний пристрій для куріння канабісу, виготовлений з двох обрізаних пластмасових пляшок, з нашаруванням речовини коричневого кольору в середині, яка згідно висновку експертизи наркотичних засобів, психотропних речовин, прекурсорів та їх аналогів № СЕ-19/117-25/12284-НЗПРАП від 02.06.2025 є наркотичним засобом, обіг якого обмежено- екстрактом канабісу, масою у висушеному стані 0,351 г; 
-лівий гумовий капць рожевого кольору без маркування зі слідами РБК; 
-штани, спортивні темно синього кольору марки «Anna Morelle» зі слідами РБК; 
-наволочку з зображенням лебедів зі слідами РБК, змиви РБК з вхідних дверей житлового будинку та коробки дверей та контролі до них та наволочку з зображенням малюнку у вигляді «Лебедів» зі слідами РБК, вилучені у ОСОБА_4 під час проведення 27.05.2025 обшуку за адресою: АДРЕСА_1 - знищити;
2) камуфляжну куртку без маркування;
-пару капців темно-синього кольору 43 розміру зі слідами РБК;
-кросівки темно синього кольору марки «Sport» 43 розміру, вилучені у ОСОБА_4 під час проведення 27.05.2025 обшуку за адресою: АДРЕСА_1 - повернути власнику ОСОБА_4 .

6. Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави витрати за проведення експертиз наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів та прекурсорів у розмірі 5 348 ( п`ять тисяч триста сорок вісім) гривень 40 копійок.

7. Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
8. Вирок може бути оскаржений протягом тридцяти днів з дня його проголошення шляхом подачі апеляційної скарги через Лохвицький районний суд Полтавської області до Полтавського апеляційного суду.
9. Суд на підставі ч. 15 ст. 615 КПК України, після складання та підписання повного тексту вироку обмежився проголошенням його резолютивної частини. Копію повного тексту вироку вручити учасникам судового провадження в день його проголошення.
10. З текстом вироку суду можна ознайомитись в Єдиному державному реєстрі судових рішень за посиланням http://reyestr.court.gov.ua

Суддя        ОСОБА_48