ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД 
вул. Шолуденка, буд. 1, літера А, м. Київ, 04116 (044) 230-06-58 inbox@anec.court.gov.ua 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"27" травня 2026 р. Справа№ 910/4782/25
Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів: 
головуючого: Ткаченка Б.О.
суддів: Гаврилюка О.М. 
Суліма В.В. 

розглянувши у письмовому провадженні матеріали справи за апеляційною скаргою Приватного акціонерного товариства "Українська страхова компанія "Княжа Вієнна Іншуранс Груп" 
на рішення Господарського суду міста Києва від 11.09.2025 
у справі №910/4782/25 (суддя - Смирнова Ю.М.)
за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "АВ Метал Груп"
до 1) Товариства з обмеженою відповідальністю Науково-виробничої фірми "Мікрохім"
2) Приватне акціонерне товариство "Українська страхова компанія "Княжа Вієнна Іншуранс Груп"
третя особа-1, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача - ОСОБА_1 
про стягнення 56 243,50 грн.,

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст заявлених вимог 
Товариство з обмеженою відповідальністю "АВ Метал Груп" (далі - позивач, ТОВ "АВ Метал Груп") звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю Науково - виробничої фірми "Мікрохім" (далі - відповідач, ТОВ НВФ "Мікрохім") про стягнення 49 243,50 грн різниці між фактичним розміром шкоди і страховим відшкодуванням, виплаченим Приватним акціонерним товариством "Українська страхова компанія "Княжа Вієнна Іншуранс Груп", посилаючись на положення ст. 1172, 1194 Цивільного кодексу України.
18.04.2025 через систему "Електронний суд" від позивача надійшла заява про збільшення позовних вимог, в якій останній, посилаючись на допущені у позовній заяві помилки при розрахунку ціни позову, просив стягнути з відповідача суму збитків у загальному розмірі 56 243,50 грн, з яких: 53 043,50 грн (різниці між фактичним розміром шкоди у сумі 123 084,27 грн і страховим відшкодуванням у сумі 70 040,77 грн) та 3 200,00 грн франшизи, оскільки страховим відшкодуванням у розмірі 70 040,77 грн, сплаченим Приватним акціонерним товариством "Українська страхова компанія "Княжа Вієнна Іншуранс Груп", повністю не покрито суму збитків, які у загальному розмірі складають 123 084,27 грн, з яких: 6 000,00 грн витрат на проведення авто-товарознавчої експертизи, 19 995,27 грн витрат на придбання запчастин та 97 089,00 грн витрат на ремонтно-відновлювальні роботи.
Ухвалою суду від 30.07.2025 заяву позивача про залучення до участі у справі співвідповідача задоволено та залучено до участі у справі співвідповідачем Приватне акціонерне товариство "Українська страхова компанія "Княжа Вієнна Іншуранс Груп"; встановлено відповідачу-2 Приватному акціонерному товариству "Українська страхова компанія "Княжа Вієнна Іншуранс Груп" строк для подання відзиву на позов - протягом 15 днів з дня отримання даної ухвали.

Короткий зміст оскаржуваних рішень суду першої інстанції
Рішенням Господарського суду міста Києва від 11.09.2025 позов задоволено частково. Стягнуто з Приватного акціонерного товариства "Українська страхова компанія "Княжа Вієнна Іншуранс Груп" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "АВ Метал Груп" суму страхового відшкодування у розмірі 9 544 грн 71 коп., 411 грн 04 коп. судового збору та 1 018 грн 08 коп. витрат на проведення експертизи. Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю Науково - виробничої фірми "Мікрохім" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "АВ Метал Груп" 43 067 грн 80 коп. збитків, 1 854 грн 87 коп. судового збору та 4 594 грн 32 коп. витрат на проведення експертизи. В іншій частині позову відмовлено. 
Постановляючи оскаржуване рішення, суд першої інстанції дійшов висновку, що оскільки у відповідності до Висновку експерта № 9954 від 09.09.2024 загальна вартість відновлювального ремонту автомобіля ГАЗ 3302, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , внаслідок його пошкодження в результаті ДТП, становить: 122 653,28 грн, а Приватним акціонерним товариством "Українська страхова компанія "Княжа Вієнна Іншуранс Груп", як страховиком, за Договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (поліс № ЕР-217548449) у відповідності до вимог ст. 29 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" (чинного на момент виникнення спірних правовідносин) виплачено позивачу страхове відшкодування у сумі 70 040,77 грн, що в силу положень ст.ст. 1172, 1194 Цивільного кодексу України у відповідача-1 виник обов`язок сплатити позивачу різницю між фактичним розміром шкоди і страховим відшкодуванням, а саме у розмірі 43 067,80 грн (122 653,28 грн - 79 585,48 грн) з урахуванням розміру франшизи.

Короткий зміст апеляційної скарги та узагальнення її доводів
Не погодившись з прийнятим рішенням, Приватне акціонерне товариство "Українська страхова компанія "Княжа Вієнна Іншуранс Груп" звернулося до Північного апеляційного господарського суду із апеляційною скаргою, у якій просить суд поновити строк для подання апеляційної скарги Приватного акціонерного товариства "Українська страхова компанія "Княжа Вієнна Іншуранс Груп" на рішення Господарського суду міста Києва від 11.09.2025. Прийняти до розгляду апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства "Українська страхова компанія "Княжа Вієнна Іншуранс Груп" на рішення Господарського суду міста Києва від 11.09.2025 та відкрити апеляційне провадження. Задовольнити апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства "Українська страхова компанія "Княжа Вієнна Іншуранс Груп" на рішення Господарського суду міста Києва від 11.09.2025 у повному обсязі. Частково скасувати рішення Господарського суду міста Києва від 11.09.2025 в частині заявлених позовних вимог до Приватного акціонерного товариства "Українська страхова компанія "Княжа Вієнна Іншуранс Груп" та ухвалити в цій частині нове рішення, яким у задоволенні позову Товариства з обмеженою відповідальністю "АВ Метал Груп" до Приватного акціонерного товариства "Українська страхова компанія "Княжа Вієнна Іншуранс Груп", Товариства з обмеженою відповідальністю Науково-виробничої фірми "Мікрохім" про відшкодування збитків в частині заявлених позовних вимог до відмовити Приватного акціонерного товариства "Українська страхова компанія "Княжа Вієнна Іншуранс Груп" відмовити. Врахувати франшизу у розмірі 3 200 грн. Вразі неявки у судове засідання представника Приватного акціонерного товариства "Українська страхова компанія "Княжа Вієнна Іншуранс Груп" розгляд справи проводити без участі останнього. 
Узагальнені доводи апеляційної скарги зводяться до того, що позивач помилково визначив Страховика в статусі відповідача, тому позовні вимоги щодо сплати різниці між фактичним розміром шкоди і сумою страхового відшкодування повинен був направити виключно до особи, яка винна у пошкодженні транспортного засобу позивача - відповідача-1.

Дії суду апеляційної інстанції щодо розгляду апеляційної скарги по суті
Відповідно до витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 02.03.2026 апеляційну скаргу передано на розгляд колегії суддів у складі головуючого судді - Ткаченка Б.О., суддів: Гаврилюка О.М., Суліма В.В.
Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 03.03.2026 поновлено Приватному акціонерному товариству "Українська страхова компанія "Княжа Вієнна Іншуранс Груп" пропущений процесуальний строк на апеляційне оскарження рішення Господарського суду міста Києва від 11.09.2025 у справі №910/4782/25. Відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Приватного акціонерного товариства "Українська страхова компанія "Княжа Вієнна Іншуранс Груп" на рішення Господарського суду міста Києва від 11.09.2025 у справі №910/4782/25. Розгляд апеляційної скарги вирішено здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження та без повідомлення учасників справи (без проведення судового засідання).

Обставини справи, встановлені судом першої інстанції та перевірені судом апеляційної інстанції
Як вірно встановлено судом першої інстанції та перевірено колегією суддів, 27.06.2024 о 15 год. 00 хв. в м. Черкаси по вул. 14 Грудня, ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом СКС FCFCD-05PK, державний реєстраційний номер НОМЕР_2 , власником якого є ТОВ НВФ "Мікрохім", при виїзді з прилеглої території не надав переваги в русі транспортному засобу ГАЗ 3302, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_2 , власником якого є ТОВ "АВ Метал Груп", чим порушив п. 2.3б, 10.2, 10.11 Правил дорожнього руху України. При ДТП автомобілі отримав механічні пошкодження з матеріальними збитками.
ДТП сталося внаслідок порушення водієм ОСОБА_1 Правил дорожнього руху, що підтверджується постановою Соснівського районного суду м. Черкаси від 12.07.2024 у справі № 712/8146/24 (провадження № 3/712/2682/24), відповідно до якої ОСОБА_1 визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення.
Внаслідок ДТП транспортний засіб ГАЗ 3302, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , отримав механічні пошкодження з матеріальними збитками, виявлені експертом-автотоварознавцем Крутінь В.І. (свідоцтво центральної експертно-кваліфікаційної комісії Міністерства юстиції України № 1382 від 30.10.2009) при обстеженні майна та враховані у Висновку експерта № 9954 від 09.09.2024, який оплачений позивачем у розмірі 6 000,00 грн, що підтверджується платіжною інструкцією № 2000819864 від 16.08.2024, копія якої надана в матеріали справи. 
За результатами проведення експертного автотоварознавчого дослідження по визначенню вартості матеріального збитку КТЗ, встановлено, що вартість матеріального збитку, нанесеного власнику автомобіля ГАЗ 3302, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , пошкодженого у наслідок ДТП, становить: 82 785,48 грн та вартість відновлювального ремонту автомобіля - становить: 122 653,28 грн.
Матеріалами справи підтверджується, що цивільно-правова відповідальність власника транспортного засобу - автомобіля СКС FCFCD-05PK, державний реєстраційний номер НОМЕР_2 , водієм якого спричинено ДТП, що потягнуло завдання шкоди власнику автомобіля ГАЗ 3302, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , була застрахована Приватним акціонерним товариством "Українська страхова компанія "Княжа Вієнна Іншуранс Груп" на підставі Договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (поліс № ЕР-217548449) зі строком дії з 29.10.2023 по 28.10.2024 включно, з встановленим розміром страхової суми за шкоду, заподіяну майну, - 160 000,00 грн, франшизи - 3 200,00 грн.
Як зазначає позивач, ним, на виконання вимог Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" про настання страхового випадку було повідомлено страхову компанію Приватне акціонерне товариство "Українська страхова компанія "Княжа Вієнна Іншуранс Груп" та складений акт огляду транспортного засобу.
Приватним акціонерним товариством "Українська страхова компанія "Княжа Вієнна Іншуранс Груп" було розраховано та виплачено суму страхового відшкодування у розмірі 70 040,77 грн, що підтверджується платіжною інструкцією № ЗР137245 від 03.12.2024 (призначення платежу: відш зг стр акту № 240001054404 від 03.12.2024 ТОВ "АВ Метал Груп"), копія якої надана в матеріали справи. 
З метою здійснення ремонту та відновлення транспортного засобу - автомобіля ГАЗ 3302, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , ТОВ "АВ Метал Груп" звернулось до відповідної організації та самостійно придбало частину необхідних матеріалів/запчастин/обладнання. 
Вартість матеріалів/запчастин/обладнання згідно з рахунками на оплату ТОВ "Запчастини-Сервіс" № 6329 від 23.12.2024 на суму 6 576,35 грн та № 860 від 20.02.2025 на суму 13 418,92 грн, всього склала 19 995,27 грн з ПДВ, які були оплачені позивачем, на підтвердження чого надані копії платіжних інструкцій № 2000874605 від 30.12.2024 та № 2000900907 від 06.03.2025.
Згідно з Актом прийому-передачі виконаних робіт № 1780 від 21.03.2025, вартість робіт, запчастин та матеріалів по ремонту автомобіля ГАЗ 3302, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , склала 97 089,00 грн без ПДВ, на оплату яких ФОП Гончаренко О.Л. виставлено рахунок на оплату № 753 від 21.03.2025.
Вказаний рахунок на оплату № 753 від 21.03.2025 на суму 97 089,00 грн без ПДВ був оплачений позивачем, що підтверджується копією платіжної інструкції № 2000914637, наданої в матеріали справи. 
На думку позивача, сума страхового відшкодування, виплаченого Приватним акціонерним товариством "Українська страхова компанія "Княжа Вієнна Іншуранс Груп" у розмірі 70 040,77 грн не покриває в повному обсязі матеріальну шкоду, понесену ТОВ "АВ Метал Груп" внаслідок ДТП, у загальному розмірі 123 084,27 грн, з яких: 6 000,00 грн витрат на проведення авто-товарознавчої експертизи, 19 995,27 грн витрат на придбання запчастин та 97 089,00 грн витрат на ремонтно-відновлювальні роботи, у зв`язку з чим сума збитків, яку не покрито страховим відшкодуванням, становить 56 243,50 грн, з яких: 53 043,50 грн (різниця між фактичним розміром шкоди у сумі 123 084,27 грн і страховим відшкодуванням у сумі 70 040,77 грн) та 3 200,00 грн франшизи.
Вищевикладене і стало підставою для звернення позивача з даним позовом до суду.

Мотиви та джерела права, з яких виходить суд апеляційної інстанції при прийняті постанови 
У силу вимог ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен при вирішенні судом питання щодо його цивільних прав та обов`язків має право на судовий розгляд упродовж розумного строку.
Розумним, зокрема, вважається строк, що є об`єктивно необхідним для виконання процесуальних дій, прийняття процесуальних рішень та розгляду і вирішення справи з метою забезпечення своєчасного (без невиправданих зволікань) судового захисту.
Розумність тривалості провадження повинна визначатися з огляду на обставини справи та з урахуванням таких критеріїв: складність справи, поведінка заявника та відповідних органів влади, а також ступінь важливості предмета спору для заявника (рішення Суду у справах Савенкова проти України, no. 4469/07, від 02.05.2013, Папазова та інші проти України, №. 32849/05, 20796/06, 14347/07 та 40760/07, від 15.03.2012).
Згідно із ст.269 Господарського процесуального кодексу України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права. У суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.
Справа була розглянута в розумний строк (в розумінні ст. 6 Конвенції) з незалежних від суду причин: дію воєнного стану в Україні, обставини оголошення сигналу «повітряна тривога», перебування членів колегії суддів у відрядженні, у відпустках та інші чинники.
Розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, дослідивши докази, проаналізувавши правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства, оцінивши наявні у справі докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи окремо та в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, Північний апеляційний господарський суд дійшов наступних висновків.
Згідно до ч. 4 ст. 269 ГПК України, суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.
Приписами ч. 3 ст. 277 ГПК України встановлено виключний перелік підстав норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування судового рішення суду першої інстанції та ухвалення нового судового рішення. 
Так, під час розгляду справи апеляційним судом не встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування чи зміни рішення в частині позовних вимог, які не є предметом апеляційного оскарження 
Стосовно позовних вимог до відповідача-2, які є предметом перегляду в суді апеляційної інстанції, колегія суддів дійшла наступних висновків.
Відповідно до ст. 11 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України), однією з підстав виникнення цивільних прав та обов`язків є завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі.
За приписами частини першої ст. 22 ЦК України, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки) (п. 1 частини другої ст. 22 ЦК України).
Стаття 1166 ЦК України передбачає, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.
За змістом вказаної норми, за загальним правилом шкода підлягає відшкодуванню: по-перше, в повному обсязі; по-друге, особою, яка безпосередньо її завдала.
Проте із вказаних правил є винятки, передбачені законом. Одним з таких винятків є страхування особою цивільно-правової відповідальності.
Відповідно до п. 69 частини першої ст. 1 Закону України "Про страхування" від 18.11.2021 № 1909-IX (чинного на момент виникнення спірних правовідносин), страхування - правовідносини щодо захисту страхових інтересів фізичних та юридичних осіб (страховий захист) при страхуванні ризиків, пов`язаних з життям, здоров`ям, працездатністю та пенсійним забезпеченням, з володінням, користуванням і розпорядженням майном, з відшкодуванням страхувальником заподіяної ним шкоди особі або її майну, а також шкоди, заподіяної юридичній особі, у разі настання страхових випадків, визначених договором страхування, за рахунок коштів фондів, що формуються шляхом сплати страхувальниками страхових премій (платежів, внесків), доходів від розміщення коштів таких фондів та інших доходів страховика, отриманих згідно із законодавством.
Страхова виплата (страхове відшкодування) - грошові кошти, що виплачуються страховиком у разі настання страхового випадку відповідно до умов договору страхування та/або законодавства (п. 50 частини першої ст. 1 Закону України "Про страхування" від 18.11.2021 № 1909-IX).
Згідно з абз. 3 частини першої ст. 89 Закону України "Про страхування" від 18.11.2021 № 1909-IX, страхування здійснюється на підставі договору страхування, який укладається відповідно до загальних умов страхового продукту, якщо інше не визначено законодавством України.
За приписами ст. 980 ЦК України, предметом договору страхування є передача страхувальником за плату ризику, пов`язаного з об`єктом страхування, страховику на умовах, визначених договором страхування або законодавством України. Об`єктом страхування можуть бути, зокрема відповідальність за заподіяну шкоду особі або її майну.
Згідно зі ст. 999 ЦК України, законом може бути встановлений обов`язок фізичної або юридичної особи бути страхувальником життя, здоров`я, майна або відповідальності перед іншими особами за свій рахунок чи за рахунок заінтересованої особи (обов`язкове страхування). До відносин, що випливають із обов`язкового страхування, застосовуються положення цього Кодексу, якщо інше не встановлено актами цивільного законодавства.
Саме на забезпечення таких зобов`язань було ухвалено Закон України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", який був чинний на дату виникнення спірних правовідносин.
Законом України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" визначено як засади, так і процедури отримання потерпілими особами за наслідками ДТП, відшкодування заподіяної шкоди.
Згідно з ст. 3 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" від 01.07.2004 № 1961-IV (чинного на момент виникнення спірних правовідносин), обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів здійснюється, зокрема, з метою забезпечення відшкодування шкоди майну потерпілих внаслідок ДТП та захисту майнових інтересів страхувальників.
Об`єктом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов`язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров`ю, майну потерпілих унаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу (ст. 5 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" від 01.07.2004 № 1961-IV).
Частиною першою ст. 1187 Цивільного кодексу України передбачено, що джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку (частина друга ст. 1187 Цивільного кодексу України).
Відповідно до п.п. 1, 3 частини першої ст. 1188 Цивільного кодексу України, шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою, а за наявності вини всіх осіб, діяльністю яких було завдано шкоди, розмір відшкодування визначається у відповідній частці залежно від обставин, що мають істотне значення.
Таким чином, за змістом вказаних норм, у відносинах між кількома володільцями джерел підвищеної небезпеки відповідальність будується на загальному принципі вини.
Вина особи, яка керувала автомобілем СКС FCFCD-05PK, державний реєстраційний номер НОМЕР_2 , встановлена у судовому порядку.
Як вірно встановлено судом першої інстанції та перевірено колегією суддів, що станом на момент ДТП цивільна відповідальність власника транспортного засобу, з вини водія якого сталось ДТП, автомобіля СКС FCFCD-05PK, державний реєстраційний номер НОМЕР_2 , була застрахована Приватним акціонерним товариством "Українська страхова компанія "Княжа Вієнна Іншуранс Груп" на підставі Договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (поліс № ЕР-217548449) зі строком дії з 29.10.2023 по 28.10.2024 включно, з встановленим розміром страхової суми за шкоду, заподіяну майну, - 160 000,00 грн, франшизи - 3 200,00 грн.
Відповідно до п. 22.1 ст. 22 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" від 01.07.2004 № 1961-IV (чинного на момент виникнення спірних правовідносин), у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.
У разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум та згідно з умовами, зазначеними у внутрішньому договорі страхування, зобов`язаний у встановленому цим Законом порядку здійснити страхову виплату у зв`язку із шкодою, заподіяною внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю та/або майну потерпілої особи, або прийняти обґрунтоване рішення про відмову в її здійсненні (частина перша ст. 18 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" від 21.04.2024 № 3720-IX).
Згідно з п. 1 частини першої ст. 92 Закону України "Про страхування" від 18.11.2021 № 1909-IX (чинного на момент виникнення спірних правовідносин), страховик за договором страхування зобов`язаний у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату або виплату страхового відшкодування у передбачений договором або законом строк.
Пунктом 77 частини першої ст. 1 Закону України "Про страхування" від 18.11.2021 № 1909-IX, франшиза - частина збитків, що не відшкодовується страховиком згідно з договором страхування та/або законодавством.
Частиною четвертою ст. 94 Закону України "Про страхування" від 18.11.2021 № 1909-IX передбачено, що договором страхування може передбачатися франшиза, яка може бути умовною та безумовною. У разі зазначення в договорі страхування умовної франшизи страховик не відшкодовує частину збитку, яка не перевищує розмір франшизи, але відшкодовує збитки в повному обсязі, якщо збиток перевищує розмір франшизи. У разі зазначення в договорі страхування безумовної франшизи страховик вираховує розмір франшизи при здійсненні страхової виплати за кожним страховим випадком.
У силу ст. 12 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" від 01.07.2004 № 1961-IV, страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи, розрахованої за правилами цього підпункту. Розмір франшизи при відшкодуванні шкоди, заподіяної майну потерпілих, встановлюється при укладанні договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності і не може перевищувати 2 відсотки від страхової суми, в межах якого відшкодовується збиток, заподіяний майну потерпілих.
Проаналізувавши вищевикладене, колегія суддів зазначає, що згідно полісу серії ЕР № 217548449, франшиза становить 3 200,00 грн, а отже, враховуючи розмір завданого матеріального збитку застрахованому транспортному засобу ГАЗ 3302, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , розмір страхового відшкодування, яке мав виплатити страховик - Приватне акціонерне товариство "Українська страхова компанія "Княжа Вієнна Іншуранс Груп", зменшується на суму франшизи у розмірі 3 200,00 грн.
Разом з тим, відповідно до п. 36.6. ст. 36 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" від 01.07.2004 № 1961-IV, страхувальником або особою, відповідальною за завдані збитки, має бути компенсована сума франшизи, якщо вона була передбачена договором страхування.
Оскільки особою, винною у спричиненні матеріальної шкоди транспортному засобу - автомобілю ГАЗ 3302, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , визнано водія транспортного засобу - автомобіля СКС FCFCD-05PK, державний реєстраційний номер НОМЕР_2 , власником якого є ТОВ НВФ "Мікрохім", що не заперечується учасниками справи, сума франшизи, передбачена Договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (полісом № ЕР-217548449) відшкодовується страхувальником.
Слід зазначити, що спеціальні норми Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" від 01.07.2004 № 1961-IV обмежують розмір шкоди (збитків), яка підлягає відшкодуванню страховиком особи, яка завдала цю шкоду, і яка застрахувала свою цивільну відповідальність, зокрема: межами ліміту відповідальності (п. 22.1 ст. 22); вартістю відновлювального ремонту транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством (ст. 29); відповідно до п. 32.4, п. 32.7 ст. 32 страховик або МТСБУ не відшкодовує шкоду, заподіяну майну, яке знаходилося у забезпеченому транспортному засобі, який спричинив ДТП; шкоду, пов`язану із втратою товарного вигляду транспортного засобу; згідно з п. 12.1 ст. 12 страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи, розрахованої за правилами цього підпункту.
При цьому страховик винної у ДТП особи на підставі спеціальної норми ст. 29 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" від 01.07.2004 № 1961-IV, здійснює відшкодування витрат, пов`язаних з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством.
Так, положеннями ст. 29 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" від 01.07.2004 № 1961-IV передбачено, що у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки.
Згідно правової позиції, викладеної у постановах Верховного Суду від 22.03.2017 у справі № 910/3650/16, від 06.02.2018 у справі № 910/3867/16, від 01.02.2018 у справі № 910/22886/16, від 12.03.2018 у справі № 910/5001/17, від 14.05.2018 № 910/5092/17, у разі, якщо для відновлення пошкодженого у ДТП транспортного засобу ремонт здійснюється методом заміни складових частин, що були пошкоджені, на нові, страховик за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності відшкодовує не повну вартість цих складових частин, а з урахуванням коефіцієнта фізичного зносу складників аварійно пошкодженого транспортного засобу.
Отже, виходячи з указаної норми, застосування коефіцієнту зносу на нові складові частини (деталі) пошкодженого автомобіля є обов`язковим.
Відповідно до вимог п. 8.2., з урахуванням п. 7.3. Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженої наказом Міністерства юстиції України, Фонду державного майна України від 24.11.2023 № 142/5/2092, вартість відновлювального ремонту з урахуванням коефіцієнта фізичного зносу транспортного засобу розраховується за формулою: Сврз = Ср + См + Сс х (1- Ез), де: Ср - вартість ремонтно-відновлювальних робіт, грн; См - вартість необхідних для ремонту матеріалів, грн; Сс - вартість нових складників, що підлягають заміні під час ремонту, грн; Ез - коефіцієнт фізичного зносу.
Відповідно п. 7.38. Методики, значення коефіцієнту фізичного зносу приймається таким, що дорівнює нулю, для нових складників та складників КТЗ, строк експлуатації яких не перевищує: 5 років - для легкових КТЗ виробництва країн СНД; 7 років - для інших легкових КТЗ; 3 роки - для вантажних КТЗ, вантажопасажирських КТЗ, причепів, напівпричепів, спеціальних КТЗ, спеціалізованих КТЗ, автобусів виробництва країн СНД; 4 роки - для інших вантажних КТЗ, вантажопасажирських КТЗ, причепів, напівпричепів, спеціальних КТЗ, спеціалізованих КТЗ, автобусів; 5 років - для мототехніки.
Значення коефіцієнта фізичного зносу, який підлягає усуненню, не може перевищувати 0,7. Для складників КТЗ зі строком експлуатації понад 12 років значення ЕЗ приймається рівним 0,7 (п. 7.41. Методики).
З доданої до позовної заяви копії свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу - автомобіля ГАЗ 3302, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , вбачається, що даний автомобіль є 2007 року випуску, тобто на момент ДТП (27.06.2024) строк експлуатації вказаного транспортного засобу перевищував 12 років.
Відповідно до п. 7.41 Методики для складників КТЗ зі строком експлуатації понад 12 років значення ЕЗ приймається рівним 0,7.
Відповідно до ст. 1192 ЦК України, розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.
Визначаючи розмір заподіяної шкоди при страхуванні наземного транспорту, суд, у разі виникнення спору щодо визначення розміру шкоди, повинен виходити з фактичної (реальної) суми, встановленої висновком автотоварознавчої експертизи, або відповідними документами станції технічного обслуговування, на якій проводився ремонт автомобіля. Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 20.03.2018 у справі № 911/482/17.
У свою чергу, позивачем у якості доказу розміру відшкодування завданої в результаті ДТП шкоди надано, зокрема, Висновок експерта № 9954 від 09.09.2024, складений експертом-автотоварознавцем Крутінь В.І. (свідоцтво центральної експертно-кваліфікаційної комісії Міністерства юстиції України № 1382 від 30.10.2009).
Згідно вказаного Висновку експерта № 9954 від 09.09.2024, при визначені вартості відновлювального ремонту автомобіля ГАЗ 3302, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , пошкодженого у наслідок ДТП, також приймався коефіцієнт фізичного зносу - 0,7.
Верховний Суд у своїй постанові від 13.03.2018 у справі № 910/9396/17 вказав, що у разі наявності спору щодо розміру заподіяної шкоди при страхуванні наземного транспорту суду слід виходити з фактичної суми, встановленої висновком судової автотоварознавчої експертизи або відповідними документами станції технічного обслуговування, якою проводився ремонт автомобіля.
Учасник справи має право подати до суду висновок експерта, складений на його замовлення. У висновку експерта зазначається, що висновок підготовлено для подання до суду та що експерт обізнаний про кримінальну відповідальність за завідомо неправдивий висновок. Експерт, який склав висновок за зверненням учасника справи, має ті самі права та обов`язки, що і експерт, який здійснює експертизу на підставі ухвали суду (частини перша, п`ята та шоста ст. 101 ГПК України)
Відповідно до ст. 73 ГПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.
Згідно з частиною першою ст. 98 ГПК України, висновок експерта - це докладний опис проведених експертом досліджень, зроблені у результаті них висновки та обґрунтовані відповіді на питання, поставлені експертові, складений у порядку, визначеному законодавством.
Предметом висновку експерта може бути дослідження обставин, які входять до предмета доказування та встановлення яких потребує наявних у експерта спеціальних знань. Предметом висновку експерта не можуть бути питання права (частина друга ст. 98 ГПК України).
Згідно з частиною третьою ст. 98 ГПК України, висновок експерта може бути наданий на замовлення учасника справи або на підставі ухвали суду про призначення експертизи.
Водночас господарський суд враховує, що відповідно до ст. 104 ГПК України, висновок експерта для суду не має заздалегідь встановленої сили і оцінюється судом разом із іншими доказами за правилами, встановленими статтею 86 цього Кодексу. Відхилення судом висновку експерта повинно бути мотивоване в судовому рішенні.
Відхиляючи доводи апеляційної скарги, колегія суддів, дослідивши наданий позивачем висновок експерта, констатує, що він відповідає вимогам, передбаченим ст. 101 ГПК України та Інструкцією з організації проведення та оформлення експертних проваджень у підрозділах Експертної служби Міністерства внутрішніх справ України, затвердженою Наказом Міністерства внутрішніх справ України 17.07.2017 № 591. 
Також у наданому висновку зазначено про обізнаність експерта про кримінальну відповідальність по ст. 384 та 385 Кримінального кодексу України.
Отже, колегія суддів дійшла висновку, що наданий позивачем висновок експерта є належним та допустимим доказом у справі.
Так, згідно Висновку експерта № 9954 від 09.09.2024, за результатами проведення експертного автотоварознавчого дослідження по визначенню вартості матеріального збитку КТЗ, встановлено, що вартість матеріального збитку, нанесеного власнику автомобіля ГАЗ 3302, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , пошкодженого у наслідок ДТП, становить: 82 785,48 грн та вартість відновлювального ремонту автомобіля ГАЗ 3302, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , пошкодженого у наслідок ДТП, становить: 122 653,28 грн.
Отже, з урахуванням визначених полісом ЕР № 217548449 страхових сум та франшизи, вартості матеріального збитку, нанесеного власнику автомобіля ГАЗ 3302, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , пошкодженого у наслідок ДТП, визначеного згідно Висновку експерта № 9954 від 09.09.2024, у розмірі 82 785,48 грн, по спірному страховому випадку, Приватне акціонерне товариство "Українська страхова компанія "Княжа Вієнна Іншуранс Груп" зобов`язане було сплатити суму страхового відшкодування у сумі 79 585,48 грн (82 785,48 грн - 3 200,00 грн сума франшизи).
З наявної у справі платіжної інструкції № ЗР137245 від 03.12.2024 вбачається, що Приватним акціонерним товариством "Українська страхова компанія "Княжа Вієнна Іншуранс Груп" на користь позивача по спірному страховому випадку було виплачено 70 040,77 грн. 
Доказів сплати решти належної до виплати суми відшкодування у сумі 9 544,71 грн (79 585,48 грн - 70 040,77 грн) відповідач-2 не надав.
Відхиляючи доводи апеляційної скарги, стосовно того, що позивач помилково визначив Страховика в статусі відповідача, колегія суддів цілком погоджується із висновком суду першої інстанції, що вимоги позивача про стягнення з відповідача-2 суми страхового відшкодування в частині 9 544,71 грн є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.
Всі інші доводи, наведені скаржником в апеляційній скарзі, колегією суддів досліджено та відхиляються з огляду на те, що вони є необґрунтованими та такими, що спростовуються вищевикладеним та матеріалами справи, а також не впливають на правильне вирішення судом першої інстанції даного спору. Також, відсутні підстави для скасування чи зміни оскаржуваного рішення та додаткового рішення в розумінні ст. 277 ГПК України з викладених в апеляційній скарзі обставин. 

Висновки суду апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги
Колегія суддів зазначає, що враховуючи положення частини 1 статті 9 Конституції України та беручи до уваги ратифікацію Законом України від 17.07.1997 №475/97-ВР Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і Першого протоколу та протоколів № 2,4,7,11 до Конвенції та прийняття Закону України від 23.02.2006 №3477-IV (3477-15) «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», суди також повинні застосовувати Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод (Рим, 4 листопада 1950 року) та рішення Європейського суду з прав людини як джерело права.
У рішенні Суду у справі Трофимчук проти України №4241/03 від 28.10.2010 Європейським судом з прав людини зазначено, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довід сторін.
Згідно частини 1 статті 77 Господарського процесуального кодексу України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. 
Відповідно до статті 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
Належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. (ст. 76 Господарського процесуального кодексу України).
Статтею 79 Господарського процесуального кодексу України визначено, що наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.
Частиною 1 статті 276 Господарського процесуального кодексу України визначено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
З огляду на викладене, Північний апеляційний господарський суд визнає, що доводи скаржника, викладені в апеляційній скарзі, не спростовують висновків господарського суду першої інстанції, викладених в оскаржуваному рішенні, а оскаржуване рішення ухвалено з повним і достовірним встановленням всіх фактичних обставин, а також з дотриманням норм процесуального та матеріального права, у зв`язку з чим суд апеляційної інстанції не вбачає підстав для зміни або скасування оскаржуваного рішення Господарського суду міста Києва від 11.09.2025 у справі №910/4782/25, за наведених скаржником доводів апеляційної скарги. 

Розподіл судових витрат
Судовий збір розподіляється відповідно до вимог статті 129 Господарського процесуального кодексу України.
Керуючись ст.ст. 129, 240, 269, 270, 273, 275, 276, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд,

УХВАЛИВ:

1. Апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства "Українська страхова компанія "Княжа Вієнна Іншуранс Груп" на рішення Господарського суду міста Києва від 11.09.2025 у справі №910/4782/25 - залишити без задоволення.
2. Рішення Господарського суду міста Києва від 11.09.2025 у справі №910/4782/25 - залишити без змін.
3. Судовий збір за подачу апеляційної скарги залишити за Приватним акціонерним товариством "Українська страхова компанія "Княжа Вієнна Іншуранс Груп".
4. Матеріали справи № 910/4782/25/25 повернути до Господарського суду міста Києва.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в порядку та строки, визначені статтями 287 та 288 Господарського процесуального кодексу України. 

Головуючий суддя Б.О. Ткаченко 

Судді О.М. Гаврилюк

В.В. Сулім