ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_______________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
РІШЕННЯ
"15" квітня 2026 р.	м. Одеса 	Справа № 916/5331/25	

Господарський суд Одеської області у складі судді Щавинської Ю.М.
секретар судового засідання Масловська Є.Д.

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом: Державного підприємства "Адміністрація морських портів України" (01135, місто Київ, пр.Берестейський, буд.14) в особі Одеської філії Державного підприємства "Адміністрація морських портів України" (адміністрація Одеського морського порту) (65026, Одеська обл., м. Одеса, площа Митна, 1)
до відповідача: Акціонерного товариства "Енергетична компанія України" (04070, місто Київ, вул.Іллінська, будинок 8)
про стягнення 3 921 738,09 грн

за участю представників:

від позивача: Андреєв А.Б. – самопредставництво;
від відповідача: Ліневич Л.В. – довіреність від 25.10.2023.

ВСТАНОВИВ:

1. Зміст позовних вимог Державного підприємства "Адміністрація морських портів України" в особі Одеської філії Державного підприємства "Адміністрація морських портів України" (адміністрація Одеського морського порту).
30.12.2025 Державне підприємство "Адміністрація морських портів України" в особі Одеської філії Державного підприємства "Адміністрація морських портів України" (адміністрація Одеського морського порту) звернулося до Господарського суду Одеської області з позовною заявою до Акціонерного товариства "Енергетична компанія України", в якій просить суд стягнути з відповідача зайво сплачені кошти у розмірі 3 921 738,09 грн, а також судові витрати.
В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає про те, що внаслідок підвищення цін на електричну енергію на підставі додаткової угоди №2 до договору № 3428-В-ОДФ-23 про постачання електричної енергії від 04.12.2023, що не відповідає вимогам п. 2 ч. 5 ст. 41 Закону України "Про публічні закупівлі", позивач надмірно сплатив відповідачу 3 921 738,09 грн, а відтак, на підставі ч.1 ст.670 ЦК України має право вимагати від останнього повернення вказаної суми.

2. Заяви, клопотання, інші процесуальні дії у справі.
Ухвалою від 05.01.2026 суд відкрив провадження у справі №916/5331/25, прийняв справу до розгляду за правилами загального позовного провадження та призначив підготовче засідання на "28" січня 2026 р. о 12:30.
22.01.2026 до суду від відповідача надійшов відзив на позовну заяву.
28.01.2026 в підготовче засідання з`явились представники позивача та відповідача.
В підготовчому засіданні суд зазначив, що ухвала від 05.01.2026 була доставлена відповідачу 06.01.2026, що підтверджується довідкою, наявною в матеріалах справи.
У зв`язку з чим, суд прийняв відзив на позовну заяву та долучив його до матеріалів справи.
Представник позивача просив суд надати час для подання відповіді на відзив.
Суд оголосив перерву в підготовчому засіданні до 18.02.2026 об 11:30 без складання окремого процесуального документу, встановивши строк для подання відповіді на відзив до 05.02.2026, а для подання заперечення на відповідь на відзив до 16.02.2026.
06.02.2026 до суду від позивача надійшла відповідь на відзив.
18.02.2026 до суду від відповідача надійшли заперечення на відповідь на відзив.
18.02.2026 в підготовче засідання з`явились представники позивача та відповідача.
В судовому засіданні відповідач просив суд поновити пропущений процесуальний строк на подання заперечення на відповідь на відзив.
Суд поновив відповідачу пропущений процесуальний строк та долучив заперечення до матеріалів справи.
Суд закрив підготовче провадження та призначив розгляд справи по суті на 09.03.2026 о 14:00 без складання окремого процесуального документа. 
09.03.2026 в судове засідання з`явились представники позивача та відповідача. 
В судовому засіданні сторони проголосили правові позиції по справі у вступних словах.
Судом було оголошено перерву в судовому засіданні до 23.03.2026 о 15:30 без складання окремого процесуального документа.
23.03.2026 в судове засідання з`явились представники позивача та відповідача.
Суд почав досліджувати докази, наявні в матеріалах справи.
Водночас під час судового засідання представник відповідача в телефонному режимі повідомив секретаря судового засідання, що в іншій справі він бере участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції, у зв`язку з чим не може приєднатися та бути присутнім у розгляді цієї справи.
У зв`язку з чим, суд оголосив перерву в судовому засіданні до 08.04.2026 об 11:00.
У судове засідання 08.04.2026 з`явився позивач. Відповідач до суду не з`явився.
Судом було закінчено розгляд справи по суті та оголошено про перехід до стадії ухвалення рішення. При цьому, судом було зазначено, що вступна та резолютивна частини рішення будуть оголошені 15.04.2026 о 13:40.
13.04.2026 до суду від відповідача надійшло клопотання про поновлення строку на надання доказів на підтвердження судових витрат та про стягнення витрат на професійну правничу допомогу, у якому останній просить суд визнати поважними причини та поновити строк на подання доказів на підтвердження розміру судових витрат на правничу допомогу адвоката; розподілити судові витрати у справі № 916/5331/25 у вигляді витрат на професійну правничу допомогу шляхом ухвалення додаткового рішення у справі та стягнути з позивача витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 80 000 грн.
У вказаному клопотанні відповідач зазначив, що у відзиві на позовну заяву від 26.01.2026 ним вказано, що сума судових витрат, які відповідач поніс та очікує понести складаються із сум витрат на професійну правничу допомогу, орієнтовний розмір якої складає 100 000 грн. У судовому засіданні 08.04.2026 суд судом було оголошено про перехід до стадії судових дебатів та проведено судові дебати у справі. Однак, оскільки судове засідання 08.04.2026 відбулося за відсутності представника відповідача (через перебої у роботі телекомунікаційних мереж та доступі до мережі Інтернет, необхідних для належної роботи системи відеоконференцзв`язку), ним не була подана заява про надання доказів понесених судових витрат до закінчення судових дебатів.
У судове засідання 15.04.2026 з`явилися позивач та відповідач.
У судовому засіданні, розглянувши клопотання відповідача про стягнення судових витрат, суд вказав, що відповідні докази подані в строк, у зв`язку з чим підстави для розгляду клопотання про поновлення пропущеного строку відсутні. Суд прийняв вказане клопотання до розгляду. 
У судовому засіданні 15.04.2026 судом було оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

3. Позиція учасників справи.
3.1. Доводи Державного підприємства "Адміністрація морських портів України" в особі Одеської філії Державного підприємства "Адміністрація морських портів України" (адміністрація Одеського морського порту).
04.12.2023 між Державним підприємством "Адміністрація морських портів України" (Споживач) та Акціонерним товариством "Енергетична компанія України" (Постачальник) укладено договір № 3428-В-ОДФ-23 про постачання електричної енергії.
31.07.2024 постачальником та споживачем укладено додаткову угоду № 2 до договору №3428-В-ОДФ-23 від 04.12.2023, якою збільшено ціну за 1 кВт-год електричної енергії (без ПДВ) з 4,75193 грн до 6,29674 грн у вересні 2024 року. Ця угода розповсюдила свою дію на правовідносини, які виникли з 01.08.2024. 
Як зазначає позивач, електрична енергія за договором після збільшення ціни додатковою угодою № 2 споживалась Адміністрацією лише у вересні 2024 року у загальному обсязі 2 115 545,00 кВт-год, що підтверджується актом приймання-передачі електричної енергії за вересень 2024 від 30.09.2024, підписаним сторонами договору, а оплата - платіжними інструкціями від 10.09.2024 № 1722 та від 24.10.2024 №2079.
Водночас, у подальшому Державною аудиторською службою України на виконання пункту 3.2 Плану проведення заходів державного фінансового контролю Державної аудиторської служби України на II квартал 2025 року проведено ревізію окремих питань фінансово господарської діяльності ДП "АМПУ" за період з 01 липня 2021 року по 31 грудня 2024 року, за результатом якої складено акт ревізії від 04.07.2025 №000500-21/40 та надіслано на адресу ДП "АМПУ" вимогу Державної аудиторської служби України від 22.08.2025 № 000500-14/10542 2025.
Під час ревізії встановлено, що на порушення вимог пп. 2 пункту 19 Особливостей здійснення публічних закупівель товарів, робіт і послуг для замовників, передбачених Законом України "Про публічні закупівлі", на період дії правового режиму воєнного стану в Україні та протягом 90 днів з дня його припинення або скасування, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 12.10.2022 № 1178, сторонами договору від 04.12.2023 № 3428-В-ОДФ-23 без належного документального підтвердження щодо коливання цін на ринку електричної енергії у бік збільшення, безпідставно шляхом укладання додаткової угоди від 31.07.2024 № 2 збільшено ціну за 1кВт-год електричної енергії (без ПДВ) на 1,54481 грн, чим завищено вартість спожитої електричної енергії у вересні 2024 року, за яку Одеською філією ДП "АМПУ" сплачено кошти в повному обсязі, що призвело до втрат фінансових ресурсів Одеської філії ДП "АМПУ" на загальну суму 3 921 738,09 грн, що підтверджується розрахунком: 2115545 кВт*год (обсяг споживання) х 1,54481 грн х 1,2 = 3921738,09 грн.
В акті ревізії зазначено, що додаткову угоду від 31.07.2024 № 2 було укладено на підставі листа АТ "ЕКУ" від 26.07.2024 № 21/24, в якому постачальник зазначив, що згідно з даними, розміщеними на офіційному сайті АП "Оператор ринку", середньозважена ціна на електричну енергію на ринку «на добу наперед» (РДН ОЕС України) за червень 2024 року склала 5403,38 грн/МВт-год, що на 40,04% більше середньозваженої ціни РДН ОЕС України за січень 2024 року (3858,57 грн/МВт-год), та надав експертний висновок Черкаської торгово-промислової палати від 09.07.2024 № О – 318, водночас, аудиторами зауважено, що зазначений висновок не може вважатися належним документальним підтвердженням коливання ціни на електричну енергію на ринку РДН ОЕС України ані з моменту укладення договору від 04.12.2023 № 3428 В-ОДФ-23, ані з моменту укладення додаткової угоди від 29.12.2023 №1.
Таким чином, додатковою угодою № 2 ціну електричної енергії було збільшено на понад 10% та загалом на 33,74%, що не відповідає вимогам п. 2 ч. 5 ст. 41 Закону України "Про публічні закупівлі".
Отже, оскільки внаслідок підвищення цін на електричну енергію на підставі додаткової угоди №2 позивач надмірно сплатив Товариству з обмеженою відповідальністю "Енергетична компанія України" 3 921 738,09 грн, позивач просить суд стягнути з відповідача зайво сплачені кошти у вказаному розмірі.

3.2. Доводи Акціонерного товариства "Енергетична компанія України".
Заперечуючи проти позовних вимог у повному обсязі, відповідач зазначає, що з боку відповідача відсутні будь-які порушення укладеного з позивачем договору про постачання електричної енергії та діючого законодавства. 
Так, між Одеською філією ДП "АМПУ" (споживач) та Акціонерним товариством "Енергетична компанія України" (постачальник) укладено договір про постачання електричної енергії споживачу № 3428-В-ОДФ-23 від 04.12.2023.
На момент укладення договору ціна за одиницю товару (електричної енергії) складала – 4, 70846 грн/ кВт*год. З них: 4, 22336 грн/ кВт*год – собівартість та 0,4851 грн/ кВт*год. – тариф на послуги з передачі. 
Постановою НКРЕКП від 09.12.2023 № 2322 "Про встановлення тарифу на послуги з передачі електричної енергії НЕК "Укренерго" на 2024 рік" визначено тариф на послуги з передачі електричної енергії з 01.01.2024 на рівні 0,52857 грн/ кВт*год.
У зв`язку з цим, листом від 18.12.2023 №912 постачальник звертався до споживача щодо зміни ціни електричної енергії з 01.01.2024, керуючись п.5.3.4., п.5.4. та п 5.5. договору, та сторонами було укладено додаткову угоду №1 до договору, в якій вказано, що дана додаткова угода набирає чинності з 01.01.2024 та визначено ціну за одиницю товару (електричної енергії) з 01.01.2024 на рівні – 4, 75193 грн/ кВт*год. Ціна електричної енергії, визначена в додатковій угоді №1, залишалася незмінною до 01.08.2024.
Листом від 26.06.2024 вих.№1096/2024 постачальник надавав інформацію споживачу щодо зростання середньозважених цін на РДН за період з 01.06.2024 до 26.06.2024 та звертався з пропозицією про укладення додаткової угоди на підвищення ціни за одиницю товару. 
Листом від 09.07.2024 вих.№1202/2024-1 постачальник звертався з пропозицією укласти додаткову угоду до договору у зв`язку з коливанням електричної енергії на ринку в бік збільшення відповідно до п.5.3.1. договору, надавши як підтвердження довідку Черкаської торгово-промислової палати № О-318 від 09.07.2024 та проєкт додаткової угоди №2 до договору.
Споживачем 24.07.2024 було надано відповідь на лист від 09.07.2024 вих.№1202/2024-1, в якому споживач вказує, що для укладення додаткової угоди про збільшення ціни за одиницю товару недостатньо підстав, на який постачальником листом №21/24 від 26.07.2024 було надано відповідь з відповідною аргументацією. 
Листом від 29.07.2024 №1388/19-06-04/Вих споживачем самостійно було запропоновано укласти додаткову угоду до договору щодо визначення ціни за одиницю електричної енергії з 01.08.2024 на рівні 6,29674 грн/кВт*год та надано проєкт такої додаткової угоди.
Відтак, сторони уклали додаткову угоду №2 від 31.07.2024 на підставі листа споживача від 29.07.2024 №1388/19-06-04/Вих та на умовах, запропонованих споживачем, за взаємною згодою сторін та відповідно до умов, визначених договором та норм, передбачених чинним законодавством України, з огляду на що відповідач вважає заявлені позовні вимоги необґрунтованими.
При цьому, відповідач зауважує, що акт ревізії не є рішенням суду та не змінює прав та обов`язків сторін договору, а також він не створює автоматичної майнової вимоги до АТ "ЕКУ".

4. Фактичні обставини, встановлені судом.
04.12.2023 між Державним підприємством "Адміністрація морських портів України" (Споживач) та Акціонерним товариством "Енергетична компанія України" (Постачальник) укладено договір №3428-В-ОДФ-23 про постачання електричної енергії споживачу (а.с.7-14), відповідно до п.2.1 якого за цим договором постачальник продає «Електричну енергію» за кодом ДК 021:201509310000-5 (Електрична енергія) споживачу для забезпечення потреб електроустановок споживача, а споживач оплачує постачальнику вартість використаної (купованої) електричної енергії.
Відповідно до п.2.2 договору обов`язковою умовою для постачання електричної енергії споживачу є наявність у нього укладеного в установленому порядку з оператором системи розподілу договору про надання послуг з розподілу, на підставі якого споживач набуває право отримувати послугу з розподілу електричної енергії та наявність у нього організованих точок комерційного обліку (ТКО), ідентифікованих відповідними ЕІС-кодами, які використовуються для розрахунків між учасниками ринку електричної енергії та/або для формування звітності.
Пунктом 2.3 договору очікуваний загальний обсяг споживання електричної енергії складає 36 039 116 кВт*год.
Згідно з п.5.2 договору загальна ціна цього договору складає: 169 688 736,12 грн без ПДВ, крім того ПДВ 33 937 747,22 грн, разом ціна цього договору становить 203 626 483,34 грн з ПДВ.
Відповідно до п.5.3 договору ціна за одиницю товару (електричної енергії) зазначена у Специфікації (додаток 2 до цього договору). Ціна за одиницю товару (електричної енергії) складається з ціни одиниці електричної енергії на ринку та регульованого тарифу на послуги з передачі електричної енергії. Ціна за одиницю товару (електричної енергії) може змінюватись наступним чином:
5.3.1. Не раніше, ніж через один місяць від дати початку постачання електричної енергії за цим договором, допускається погодження зміни ціни за одиницю товару (електричної енергії) в договорі про постачання електричної енергії споживачу у разі коливання ціни такого товару (електричної енергії) на ринку, що відбулося з моменту укладених договору про закупівлю, а у разі внесення змін до договору про закупівлю в частині зміни ціни за одиницю товару (електричну енергію), з моменту останнього внесення змін до договору про закупівлю в частині зміни ціни за одиницю товару (електричну енергію). Зміна ціни за одиницю товару (електричну енергію) здійснюється пропорційно коливанню міни такого товару (електричної енергії) на ривку (відсоток збільшення ціни за одиницю товару (електричну енергію) не може перевищувати відсоток коливання (збільшення) ціни такого товару (електричну енергію) на ринку) за умови документального підтвердження такого коливання та не повинна призвести до збільшення суми, визначеної в договорі про закупівлю на момент його укладення.
У разі коливання ціни товару (електричної енергії) на ринку, постачальник письмово звертається до споживача щодо зміни ціни за одиницю товару (електричної енергії). Наявність факту коливання ціни товару (електричної енергії) на ринку підтверджується довідками відповідних органів, установ, організацій, які уповноважені надавати відповідну інформацію щодо коливання ціни товару (електричної енергії) ва ринку, щодо розміру цін на товар (електричну енергію) на момент укладання договору та на момент звернення до вказаних органів, установ, організацій.
У разі виникнення необхідності у подальшій зміні ціни товару (електричної енергії) (відносно попередньої зміни ціни) наявність факту коливання ціни товару (електричної енергії) на ринку підтверджується довідкою щодо розміру цін товару (електричної енергії) тільки на дату звернення до вказаних органів, установ, організації.
Пунктом 5.5 договору передбачено, що ціна за 1 кВт*год електричної енергії може бути змінена з першого числа місяця, в якому відбудуться такі зміни, що буде відображено в додатковій угоді до договору за згодою сторін, з урахуванням пунктів 5.3.1 та 5.3.4 цього договору.
Згідно з п.13.1 договору він набирає чинності з дня його укладення і діє до 31.12.2024, але в будь-якому випадку до повного виконання сторонами зобов`язань по цьому договору.
Відповідно до п.13.4 договору у разі, якщо інше прямо не передбачено цим договором або чинним законодавством, зміни до умов договору можуть бути внесені тільки за домовленістю сторін, яка оформлюється додатковою угодою до цього договору.
Листом №912 від 18.12.2023 (а.с.80-81) постачальник звернувся до споживача щодо зміни ціни електричної енергії з 01.01.2024, керуючись п.5.3.4., п.5.4. та п.5.5. договору, з огляду на те, що постановою НКРЕКП від 09.12.2023 № 2322 "Про встановлення тарифу на послуги з передачі електричної енергії НЕК "Укренерго" на 2024 рік" визначено тариф на послуги з передачі електричної енергії з 01.01.2024 на рівні 528,57 грн/ МВт*год.
29.12.2023 сторонами було укладено додаткову угоду №1 (а.с.15-16), якою викладено пункт 2.3 розділу 2 «Предмет договору» договору у наступній редакції: « 2.3. Очікуваний загальний обсяг споживання електричної енергії складає 35 737 244 кВт*год.».
Крім того, викладено пункт 5.2 розділу 5 «Ціна, порядок розрахунку, обліку та оплати електричної енергії» договору у наступній редакції: « 5.2. Загальна ціна цього договору складає: 169 688 733,08 грн без ПДВ, крім того ПДВ 33 937 746,62 грн, разом ціна цього договору становить 203 626 479,70 грн.».
Додатковою угодою №1 змінено додаток №2 «Специфікація» та додаток №3 «Очікувані величини постачання електричної енергії Споживачу» та викладено останні у новій редакції.
Листом за вих.№1096/2024 від 26.06.2024 постачальник надав інформацію споживачу щодо зростання середньозважених цін на РДН за період з 01.06.2024 до 26.06.2024 (включно), яка становила 5,37332 грн без ПДВ (з урахувнням тарифу на послуги з передачі електричної енергії – 5,90189 грн), зазначивши, що ціна є вищою на 24,20% ніж встановлено у договорі, та звертався з пропозицією про укладення додаткової угоди на підвищення ціни за одиницю товару (а.с.84).
Листом від 09.07.2024 за вих.№1202/2024-1 постачальник звертався з пропозицією укласти додаткову угоду до договору у зв`язку з коливанням електричної енергії на ринку в бік збільшення відповідно до п.5.3.1. договору, в якості додатків до якого вказано експертний висновок Черкаської торгово-промислової палати № О-318 від 09.07.2024 та проєкт додаткової угоди №2 до договору (а.с.82-83).
24.07.2024 споживачем було надано відповідь на лист від 09.07.2024 вих.№1202/2024-1 (а.с.98), в якому споживач вказує, що для укладення додаткової угоди про збільшення ціни за одиницю товару недостатньо підстав, на який постачальник листом №21/24 від 26.07.2024 (а.с.21-24) надав відповідь з відповідними поясненнями, зазначивши, що у зв`язку з коливанням (зміною) середньозваженої ціни на ринку «на добу наперед» (РДН ОС України), ціна за одиницю товару (електричної енергії) за договором має становити 6,44296 грн без ПДВ, яка включає в себе ціну одиниці електричної енергії 5,91439 грн без ПДВ та регульований тариф на послугу з передачі електричної енергії, який відповідно до Постанови НКРЕКП від 09.12.2023 №2322 на відповідний розрахунковий період, складає 0,52857 грн без ПДВ за кВт/год.
Додатками до вказаного листа є експертний висновок Черкаської торгово-промислової палати № О-318 від 09.07.2024 та проєкт додаткової угоди №2 до договору.
Листом від 29.07.2024 №1388/19-06-04/Вих споживачем було запропоновано укласти додаткову угоду до договору щодо визначення ціни за одиницю електричної енергії з 01.08.2024 на рівні 6,29674 грн/кВт*год та надано проєкт такої додаткової угоди (а.с.87-88).
31.07.2024 сторонами було укладено додаткову угоду №2 (а.с.17-18), якою викладено пункт 2.3 розділу 2 «Предмет договору» договору у наступній редакції: « 2.3. Очікуваний загальний обсяг споживання електричної енергії складає 28 875 134 кВт*год.»; а також викладено пункт 5.2 розділу 5 «Ціна, порядок розрахунку, обліку та оплати електричної енергії» договору у наступній редакції: « 5.2. Загальна ціна цього договору складає: 169 688 731,91 грн без ПДВ, крім того ПДВ 33 937 746,38 грн, разом ціна цього договору становить 203 626 478,29 грн з ПДВ».
Додатковою угодою №2 змінено додаток №2 «Специфікація» та викладено останню у новій редакції. Ціну за одиницю електричної енергії з 01.08.2024 визначено на рівні 6,29674 грн/кВт*год.
Електрична енергія за договором після збільшення ціни додатковою угодою № 2 споживалась Адміністрацією у вересні 2024 року у загальному обсязі 2 115 545,00 кВт-год, що підтверджується актом приймання-передачі електричної енергії за вересень 2024 від 30.09.2024 на суму 15 985 244,18 грн, підписаним сторонами договору (а.с.48), а оплата - платіжними інструкціями від 10.09.2024 № 1722 та від 24.10.2024 №2079 (а.с.49).
13.12.2024 сторонами було укладено додаткову угоду №3 (а.с.18-20), якою викладено пункт 2.3 розділу 2 «Предмет договору» договору у наступній редакції: « 2.3. Очікуваний загальний обсяг споживання електричної енергії складає 9 898 604 кВт*год.»; а також викладено пункт 5.2 розділу 5 «Ціна, порядок розрахунку, обліку та оплати електричної енергії» договору, у наступній редакції: « 5.2. Загальна ціна цього договору складає: 50 198 456,39 грн без ПДВ, крім того ПДВ 10 039 691,27 грн, разом ціна цього договору становить 60 238 147,66 грн з ПДВ».
Додатковою угодою №3 змінено додаток №2 «Специфікація» та додаток №3 «Очікувані величини постачання електричної енергії Споживачу» та викладено останні у новій редакції.
Державною аудиторською службою України на виконання пункту 3.2 Плану проведення заходів державного фінансового контролю Державної аудиторської служби України на II квартал 2025 року проведено ревізію окремих питань фінансово господарської діяльності ДП "АМПУ" за період з 01 липня 2021 року по 31 грудня 2024 року, за результатом якої складено акт ревізії від 04.07.2025 №000500-21/40 (а.с.25-30) та надіслано на адресу ДП "АМПУ" вимогу Державної аудиторської служби України від 22.08.2025 №000500-14/10542-2025 (а.с.31-44).
Під час ревізії встановлено, що на порушення вимог пп.2 пункту 19 Особливостей здійснення публічних закупівель товарів, робіт і послуг для замовників, передбачених Законом України "Про публічні закупівлі", на період дії правового режиму воєнного стану в Україні та протягом 90 днів з дня його припинення або скасування, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 12.10.2022 № 1178, сторонами договору від 04.12.2023 №3428-В-ОДФ-23 без належного документального підтвердження щодо коливання цін на ринку електричної енергії у бік збільшення, безпідставно шляхом укладання додаткової угоди від 31.07.2024 № 2 збільшено ціну за 1кВт-год електричної енергії (без ПДВ) на 1,54481 грн, чим завищено вартість спожитої електричної енергії у вересні 2024 року, за яку Одеською філією ДП "АМПУ" сплачено кошти в повному обсязі, що призвело до втрат фінансових ресурсів Одеської філії ДП "АМПУ" на загальну суму 3 921 738,09 грн, що підтверджується розрахунком: 2 115 545 кВт*год (обсяг споживання) х 1,54481 грн х 1,2 = 3 921 738,09 грн.
В акті ревізії зазначено, що додаткову угоду від 31.07.2024 № 2 було укладено на підставі листа АТ "ЕКУ" від 26.07.2024 № 21/24, в якому постачальник зазначив, що згідно з даними, розміщеними на офіційному сайті АП "Оператор ринку", середньозважена ціна на електричну енергію на ринку «на добу наперед» (РДН ОЕС України) за червень 2024 року склала 5403,38 грн/МВт-год, що на 40,04% більше середньозваженої ціни РДН ОЕС України за січень 2024 року (3858,57 грн/МВт-год), та надав експертний висновок Черкаської торгово-промислової палати від 09.07.2024 №О – 318, водночас, аудиторами зауважено, що зазначений висновок не може вважатися належним документальним підтвердженням коливання ціни на електричну енергію на ринку РДН ОЕС України ані з моменту укладення договору від 04.12.2023 № 3428 В-ОДФ-23, ані з моменту укладення додаткової угоди від 29.12.2023 №1.
Позивачем також надані суду висновки Одеської регіональної торгово-промислової палати від 08.07.2025 №000252-2 та №000252-3 за результатами цінового моніторингу (а.с.50), згідно з якими середньозважена ціна на РДН в ОЕС України за 9.07.2024 становила 6270,66 грн/МВт.год, за 4.12.2023 – 3987,67 грн/МВт.год (зміна у ціні +57,251%); за 29.12.2023 – 3063,13 грн/МВт.год (зміна у ціні +104,714%).
16.10.2025 позивачем було направлено на адресу відповідача лист-вимогу щодо відшкодування зайво сплачених коштів у розмірі 3 921 738,09 грн (а.с.45-46).
Листом від 4.11.2025 відповідач зазначив, що додаткова угода №2 була укладена за взаємною згодою сторін, відтак, вимога щодо повернення коштів у розмірі 3 921 738,09 грн не підлягає задоволенню (а.с.47).

5. Позиція суду.
5.1. Щодо суті спору.
Як встановлено судом, позивач, звертаючись з позовними вимогами до Акціонерного товариства "Енергетична компанія України", зазначає про те, що внаслідок підвищення цін на електричну енергію на підставі додаткової угоди №2 до договору № 3428-В-ОДФ-23 про постачання електричної енергії від 04.12.2023, що не відповідає вимогам п.2 ч.5 ст.41 Закону України "Про публічні закупівлі", позивач надмірно сплатив відповідачу 3 921 738,09 грн, які підлягають поверненню на підставі ч.1 ст.670 ЦК України.
Згідно з принципом jura novit curia («суд знає закони») суд самостійно здійснює пошук і застосовує норми права для вирішення спору безвідносно до посилань сторін, але залежно від установлених обставин справи. Суд виявляє активну роль, самостійно надаючи юридичну кваліфікацію спірним правовідносинам, обираючи та застосовуючи до них належні норми права після повного та всебічного з`ясування обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх позовних вимог і заперечень, підтверджених доказами, дослідженими у судовому засіданні. Підсумок такої процесуальної діяльності суду знаходить відображення в судовому рішенні, зокрема у його мотивувальній та резолютивній частинах. Отже, обов`язок надати юридичну кваліфікацію відносинам сторін спору виходячи з фактів, установлених під час розгляду справи, та визначити, яку юридичну норму слід застосувати для вирішення спору, виконує саме суд.
Аналогічні за змістом висновки Велика Палата Верховного Суду сформулювала в постановах від 15 червня 2021 року у справі №904/5726/19 (пункти 6.56-6.58), від 28 вересня 2022 року у справі №483/448/20 (провадження № 14-206цс21, пункт 9.58).
Так, надаючи кваліфікацію спірним правовідносинам, суд враховує, що Верховний Суд у постанові від 07.12.2022 у справі №927/189/22 вказав, що потрібно розрізняти випадки, коли 1) особа намагається повернути кошти, оскільки була проведена повна оплата за договором, проте поставка товару була здійснена не в повному обсязі; 2) коли поставка товару здійснена в передбаченому договором обсязі, проте оплата товару здійснена в більшому розмірі, ніж це передбачено договором, і особа намагається повернути суму переплати.
У першому випадку, коли особа намагається повернути кошти, оскільки була проведена повна оплата за договором, проте поставка товару була здійснена не в повному обсязі, застосуванню підлягають положення ст.670 ЦК України, оскільки були порушені умови договору щодо кількості товару.
У другому випадку, коли поставка товару здійснена в передбаченому договором обсязі, проте оплата товару здійснена в більшому розмірі, ніж це передбачено договором, і особа намагається повернути суму переплати, застосуванню підлягають положення ст.1212 ЦК України, оскільки така переплата була здійснена не відповідно до умов договору.
Враховуючи, що у даному випадку сторони виконали свої зобов`язання за договором, та обставина постачання електричної енергії відповідачем у відповідному обсязі не заперечується, однак, позивач вважає, що сплатив більшу суму, ніж це було передбачено договором, суд доходить висновку про застосування до спірних правовідносин положень ст.1212 ЦК України.
Згідно із ст.1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Положення цієї глави застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події.
Під відсутністю правової підстави розуміється такий перехід майна від однієї особи до іншої, який або не ґрунтується на прямій вказівці закону, або суперечить меті правовідношення і його юридичному змісту. Тобто відсутність правової підстави означає, що набувач збагатився за рахунок потерпілого поза підставою, передбаченою законом, іншими правовими актами чи правочином.
Загальна умова ч.1 ст.1212 ЦК України звужує застосування інституту безпідставного збагачення у зобов`язальних (договірних) відносинах, бо отримане однією зі сторін у зобов`язанні підлягає поверненню іншій стороні на підставі цієї статті тільки за наявності ознаки безпідставності такого виконання. Набуття однією зі сторін зобов`язання майна за рахунок іншої сторони в порядку виконання договірного зобов`язання не вважається безпідставним.
Тобто в разі, коли поведінка набувача, потерпілого, інших осіб або подія утворюють правову підставу для набуття (збереження) майна, положення ст. 1212 ЦК України можна застосовувати тільки після того, як така правова підстава в установленому порядку скасована, визнана недійсною, змінена, припинена або була відсутня взагалі.
Як встановлено судом, 04.12.2023 між Державним підприємством "Адміністрація морських портів України" (Споживач) та Акціонерним товариством "Енергетична компанія України" (Постачальник) укладено договір №3428-В-ОДФ-23 про постачання електричної енергії споживачу (а.с.7-14), відповідно до п.2.1 якого за цим договором постачальник продає «Електричну енергію» за кодом ДК 021:201509310000-5 (Електрична енергія) споживачу для забезпечення потреб електроустановок споживача, а споживач оплачує постачальнику вартість використаної (купованої) електричної енергії.
У подальшому, 29.12.2023 сторонами було укладено додаткову угоду №1 (а.с.15-16), якою сторони передбачили, що ціна за електричну енергію на період з 1.01.2024 до 31.12.2024 становить 4,75193 грн за 1 кВт*год.
31.07.2024 між сторонами було укладено додаткову угоду №2 (а.с.17-18), якою викладено збільшено ціну за 1кВт-год електричної енергії (без ПДВ) на 1,54481 грн, тобто, визначено, що за період з 1.08.2024 до 31.12.2024 ціна за електричну енергію становить 6,29674 грн за 1 кВт*год.
Як вбачається з акту приймання-передачі електричної енергії за вересень 2024 року від 30.09.2024, підписаного сторонами договору (а.с.48), позивачем було спожито електричну енергію у загальному обсязі 2 115 545,00 кВт*год на суму 15 985 244,18 грн з ПДВ (тариф - 6,29674 грн за 1 кВт*год).
Відповідно до платіжних інструкцій від 10.09.2024 № 1722 та від 24.10.2024 №2079 (а.с.49), позивачем було сплачено на користь відповідача вартість поставленої електричної енергії у загальній сумі 15 985 244,18 грн.
Тобто, позивачем було сплачено 15 985 244,18 грн, враховуючи тариф, затверджений сторонами у додатковій угоді №2 від 31.07.2024.
Натомість, позивач фактично зазначає, що при розрахунку вартості електричної енергії має бути застосований тариф, погоджений сторонами у додатковій угоді №1 від 29.12.2023 (4,75193 грн за 1 кВт*год), а не тариф, визначений додатковою угодою №2 від 31.07.2024 (6,29674 грн за 1 кВт*год), відтак, загальна вартість електричної енергії має становити 12 063 506,1 грн з ПДВ.
При цьому, позивач посилається на акт ревізії від 04.07.2025 №000500-21/40 (а.с.25-30) та зазначає, що сторонами договору від 04.12.2023 №3428-В-ОДФ-23 без належного документального підтвердження щодо коливання цін на ринку електричної енергії у бік збільшення, безпідставно шляхом укладання додаткової угоди від 31.07.2024 № 2 збільшено ціну за 1кВт-год електричної енергії (без ПДВ) на 1,54481 грн, чим завищено вартість спожитої електричної енергії у вересні 2024 року, за яку Одеською філією ДП "АМПУ" сплачено кошти в повному обсязі, що призвело до втрат фінансових ресурсів Одеської філії ДП "АМПУ" на загальну суму 3 921 738,09 грн, що підтверджується розрахунком: 2 115 545 кВт*год (обсяг споживання) х 1,54481 грн х 1,2 = 3 921 738,09 грн.
Водночас, як встановлено судом, додаткова угода №2 від 31.07.2024 не була визнана судом недійсною у встановленому порядку. У межах розгляду справи №916/5331/25 позивачем також не заявлено позовної вимоги щодо визнання додаткової угоди №2 від 31.07.2024 недійсною.
Таким чином, враховуючи положення ст.204 ЦК України щодо презумпції правомірності правочину, додаткова угода №2 від 31.07.2024 є обов`язковою для виконання сторонами.
З урахуванням вищевикладеного, враховуючи, що підстава для набуття (збереження) сплачених коштів у сумі 3 921 738,09 грн станом на момент розгляду справи про стягнення вказаної суми не відпала, суд доходить висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог Державного підприємства "Адміністрація морських портів України" в особі Одеської філії Державного підприємства "Адміністрація морських портів України" (адміністрація Одеського морського порту).
5.2. Щодо судових витрат.
Відповідно до ч. 1 ст. 123 ГПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
Частиною 3 ст. 123 ГПК України визначено, що до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.
Відповідно до ч.1,2 ст. 126 ГПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:
1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;
2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
За приписами ч.3-4 ст.126 ГПК України для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
Відповідно до ч.5 ст.129 ГПК України під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.
Згідно з п. 8 ст.129 ГПК України розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).
Заявляючи вимоги про відшкодування витрат на правову допомогу, позивач зазначив, що такі витрати склали 80 000 грн.
У підтвердження понесення витрат на правову допомогу позивачем надано суду договір №2-4-151225/3 про надання правничої допомоги від 15.12.2025, укладений між відповідачем та адвокатом Ліневич Л.В., відповідно до п.1.1 якого в рамках даного договору адвокат зобов`язується надавати клієнтові правничу допомогу з юридичного консультування та юридичного представництва. Конкретна назва предмета закупівлі: "Надання послуги з адвокатської діяльності» за кодом ДК 021:2015:79110000-8 Послуги з юридичного консультування та юридичного представництва", далі за текстом - послуги за письмовими або усними дорученнями останнього.
Відповідно до п.1.2 договору для цілей цього договору видами правничої допомоги, що може надаватись адвокатом є, зокрема, але не виключно:
- представництво в будь-яких судах (в т.ч. будь-яких інстанціях та судочинства);
- представництво в державних органах, перед фізичними та юридичними особами;
- представництво в органах державної виконавчої служби та перед приватними виконавцями;
- представництво та захист позивача, відповідача, іншого учасника справи;
- складання заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру тощо;
- надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань пов`язаних з судовим супроводом.
Сторони узгодили, що зміст, обсяг, вартість послуг, номер судової справи, в рамках якої надається правнича допомога та судова інстанція відображається сторонами в акті наданих послуг (п.1.3 договору).
Відповідно до п.3.1-3.4 договору приймання - передача послуг за цим договором здійснюється сторонами за актами наданих послуг, що є підтвердженням надання правничої допомоги за цим договором.
Акт наданих послуг складається та підписується адвокатом за результатом надання послуг.
Враховуючи складність справи, значення справи для клієнта, часу витраченого адвокатом на надання послуг, сторони відображають в акті наданих послуг опис наданих послуг, їх обсяг та загальну вартість та розмір гонорару.
Клієнт протягом одного календарного дня з моменту отримання акта наданих послуг приймає вказані послуги шляхом підписання вказаного акта або направляє мотивовану відмову від підписання в разі наявності недоліків у акті наданих послуг.
Пунктом 4.1 договору сторони погодили, що ціна цього договору складає 850 000 грн. Ціна послуг визначається за погодинною ставкою - 4000,00 грн/год. Вартість наданих послуг погоджується сторонами в актах наданих послуг.
Згідно з п.4.2 договору вартість наданих послуг, визначається згідно з актом наданих послуг, в якому зазначається номер справи та судова інстанція, в межах якої надавалась правнича допомога. При визначенні сторонами вартості наданих послуг у кожній справі та у кожній інстанції враховується успішність рішення, відсоток від ціни позову, значення справи для клієнта.
Відповідно до п.4.5 договору оплата наданих послуг з правничої допомоги здійснюється клієнтом за фактом їх надання на підставі погоджених та підписаних сторонами актів наданих послуг протягом 30 календарних днів, з дати фактичного виконання рішення суду, у межах стягнутої суми послуг з правничої допомоги.
Сторони погодили, що цей договір набирає чинності з 01.01.2026 та діє до 31 грудня 2026 року (п.6.1 договору).
На виконання договору про надання правничої допомоги №2-4-151225/3 від 15.12.2025 сторони склали акт наданих послуг №4 від 9.04.2026, у якому погодили, що вартість послуг адвоката становить 4000,00 грн за одну годину надання послуг/виконання робіт/участь в одному судовому засіданні у справі. Розмір гонорару адвоката визначається з урахуванням складності справи, часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт, а також ціною позову та значенням справи для клієнта, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію клієнта та публічним інтересом до справи.
Згідно з вказаним актом адвокатом надано, а клієнтом прийнято послуги з правничої допомоги під час розгляду справи №916/5331/25 в суді першої інстанції (Господарському суді Одеської області), а саме: 
- аналіз позовної заяви та додатків, договірної документації (договір, акти, рахунки, листування) - 5 годин, 20 000 грн;
- ?аналіз законодавства, судової практики з висновками щодо судової перспективи справи, розробка загальної стратегії ведення справи - 2 години, 8 000 грн;
- підготовка відзиву на позовну заяву з додатками від 21.01.2026 - 6 годин, 24 000 грн;
- підготовка заперечень на відповідь на відзив позивача від 17.02.2026 - 3 години, 12 000 грн;
- підготовка та участь в судових засіданнях 28.01.2026, 18.02.2026, 9.03.2026, 23.03.2026 - по 4 000 грн (разом 16 000 грн).
Вартість послуг адвоката на підставі цього акту складає 80 000 грн.
Позивачем також надано суду свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю від 15.01.2018 адвоката Ліневич Л.В. та довіреність від 25.10.2023.
Враховуючи вищевказані докази, суд зазначає про доведеність відповідачем факту надання йому правничої допомоги.
Водночас, суд зазначає, що під час вирішення питання про розподіл судових витрат господарський суд за наявності заперечення сторони проти розподілу витрат на адвоката або з власної ініціативи, керуючись критеріями, що визначені частинами 5-7,9 ст.129 Господарського процесуального кодексу України, може не присуджувати стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, всі її витрати на професійну правову допомогу.
Для включення всієї суми гонору у відшкодування за рахунок відповідача має бути встановлено, що за цих обставин справи такі витрати були необхідними, а розмір цих витрат є розумним та виправданим. Тобто, суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені, з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично, але й також - чи була їх сума обґрунтованою.
Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та неспівмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.
Таким чином, при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.
Аналогічних висновків дійшов також Європейський суд з прав людини, рішення якого, відповідно до ст. 17 Закону України Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини можуть бути використані судом в якості джерела права.
Так, відповідно до практики Європейського суду з прав людини, про що, зокрема, відзначено у п. 95 рішення у справі "Баришевський проти України" від 26.02.2015, п.п. 34-36 рішення у справі "Гімайдуліна і інших проти України" від 10.12.2009, п. 80 рішення у справі "Двойних проти України" від 12.10.2006, п. 88 рішення у справі "Меріт проти України" від 30.03.2004 заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише у разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим.
У рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Лавентс проти Латвії" від 28.11.2002 зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.
Так, суд вважає в цілому завищеним розмір гонорару адвоката з урахуванням рівня складності юридичної кваліфікації правовідносин у справі та пропорційності по відношенню до сторін та предмету спору. 
Щодо заявлених витрат на аналіз законодавства, судової практики з висновками щодо судової перспективи справи, розробка загальної стратегії ведення справи суд зазначає, що надані відповідачем заяви по суті справи не містять посилань на судову практику.
Крім того, зміст відзиву на позовну заяву та заперечень на відповідь на відзив дублюється та фактично зводиться до переліку обставин справи, викладених на 4 аркушах. 
Суд також бере до уваги, що тривалість судових засідань, з урахуванням підключення відповідача до системи ВКЗ, була наступною: 28.01.2026 – 15 хвилин, 18.02.2026 – 8 хвилин, 9.03.2026 – 26 хвилин, 23.03.2026 – 10 хвилин. 
Тобто, загальна тривалість судових засідань у справі становила 1 годину, з огляду на що суд критично оцінює зазначені відповідачем витрати на підготовку та участь у судових засіданнях у загальній сумі 16 000 грн (4 000 грн*4 години (по 1 годині на кожне судове засідання).
З огляду на наведені вище положення Закону, враховуючи принципи співмірності розміру витрат на оплату послуг адвоката із складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт, тощо, суд вважає за необхідне покласти на позивача витрати на професійну правничу допомогу, які були понесені відповідачем, у сумі 10 000 грн.
Крім того, суд звертає увагу на те, що положеннями договору передбачено, що витрати на правничу допомогу будуть понесені саме в межах суми, стягнутої за відповідним рішенням суду.
Приймаючи до уваги відмову у задоволенні позовних вимог, судові витрати у вигляді судового збору на підставі ст.129 ГПК України покладаються на позивача та відшкодуванню з відповідача не підлягають.

Керуючись ст. 129, 232,233,236-238,240-241 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:
1. У задоволенні позову відмовити.
2. Судові витрати у вигляді судового збору покласти на позивача. 
3. Стягнути з Державного підприємства "Адміністрація морських портів України" (01135, місто Київ, пр.Берестейський, буд.14, код ЄДРПОУ 38727770) в особі Одеської філії Державного підприємства "Адміністрація морських портів України" (адміністрація Одеського морського порту) (65026, Одеська обл., м. Одеса, площа Митна, 1, код ЄДРПОУ 38728457) на користь Акціонерного товариства "Енергетична компанія України" (04070, місто Київ, вул.Іллінська, будинок 8, код ЄДРПОУ 32984271) витрати на професійну правничу допомогу у сумі 10 000 /десять тисяч/ грн.

Рішення суду набирає законної сили в порядку ст. 241 ГПК України та підлягає оскарженню до Південно-західного апеляційного господарського суду в порядку ст.256 ГПК України.
Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Повне рішення складено 27 квітня 2026 р.

Суддя Ю.М. Щавинська