Справа № 369/4853/25
Провадження № 2/369/3435/26
РІШЕННЯ
Іменем України

12.05.2026 року Києво-Святошинський районний суд Київської області у складі:
головуючого судді- Пінкевич Н.С., 
при секретарі судових засідань Худинець Д.С.
за участю
позивача ОСОБА_1 
представник відповідача Кротов О.Ю.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ТОВ «Київська обласна ЕК» про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої неправомірним припиненням електропостачання, 

встановив:
У березні 2025 року ОСОБА_1 звернувся до суду з указаним позовом. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивач є споживачем електричної енергії та проживає разом із дружиною та малолітнім сином, у квартирі за адресою: АДРЕСА_1 . Будинок, у якому проживає позивач, не газифікований, у зв`язку з чим усі побутові потреби родини забезпечуються виключно за рахунок електричної енергії. Позивач зазначає, що у зв`язку з військовими діями на території України він втратив основне місце роботи, що призвело до погіршення його матеріального становища та виникнення заборгованості за спожиту електричну енергію.
13 березня 2025 року квартиру позивача було відключено від електропостачання, при цьому, за твердженням позивача, таке відключення здійснено без попереднього повідомлення. У той же день позивачем було частково погашено заборгованість, а наступного дня — сплачено її у повному обсязі.
Позивач вважає дії відповідача щодо припинення електропостачання під час дії воєнного стану незаконними та такими, що порушують його права як споживача, оскільки зазначені дії поставили під загрозу життя та здоров`я членів його родини, зокрема малолітньої дитини.
За твердженням позивача, унаслідок відключення електропостачання він та члени його родини були фактично позбавлені можливості забезпечувати базові житлово-побутові потреби, зокрема користуватися гарячою водою, готувати їжу, заряджати засоби зв`язку та використовувати побутові прилади. У зв`язку з цим родина позивача була вимушена відвідувати заклади громадського харчування та придбавати готові страви, чай та каву, на що було витрачено 2577,92 грн. Крім того, позивач зазначає, що внаслідок відсутності електропостачання відбулося псування продуктів харчування, які зберігалися у холодильнику, чим йому було завдано матеріальної шкоди у розмірі 3000,00 грн.
Також позивач вказує, що діями відповідача йому та членам його родини було завдано моральної шкоди, яка полягає у переживаннях, відчутті беззахисності, приниженні людської гідності та перебуванні у стані стресу. Моральну шкоду оцінює в 50 000 грн. 
З огляду на викладене позивач просить суд визнати незаконними дії ТОВ «Київська обласна ЕК» щодо припинення електропостачання до його квартири, а також стягнути з відповідача на його користь: 313,87 грн витрат, пов`язаних із відновленням електропостачання; 2577,92 грн витрат на придбання готової їжі, чаю та кави; 3000,00 грн матеріальної шкоди, завданої псуванням продуктів харчування; 50 000,00 грн моральної шкоди, а також витрати зі сплати судового збору у розмірі 1211,00 грн.

Ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 26.03.2025 відкрито провадження у справі за вказаним позовом у порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін. 

09.05.2025 від відповідача надійшов відзив на позовну заяву. Заперечуючи проти задоволення позовних вимог, відповідач зазначив, що у зв`язку з наявністю у позивача заборгованості за спожиту електричну енергію ТОВ «Київська обласна ЕК» було направлено на адресу позивача попередження вих. № 10/70-2454 від 04.02.2025 про можливе припинення електропостачання у разі несплати існуючої заборгованості за Договором № 400964067. У вказаному попередженні, зокрема, зазначалося, що у разі несплати заборгованості, починаючи з 13.03.2025 з 09:00 год., будуть розпочаті заходи з припинення електропостачання електроустановок за адресою проживання позивача.
Відповідач посилається на те, що згідно з відкритими даними на веб-сайті АТ «Укрпошта» у розділі «Трекінг відправлень», поштове відправлення з указаним попередженням було прийнято до пересилання 06.02.2025, прибуло до відділення поштового зв`язку 08.02.2025, однак 24.02.2025 повернуте відправнику у зв`язку із закінченням встановленого строку зберігання. З огляду на викладене відповідач вважає, що ним було виконано вимоги чинного законодавства щодо належного оформлення та направлення на адресу споживача попередження про можливе припинення електропостачання. При цьому відповідач зазначає, що законодавством не передбачено обов`язку постачальника контролювати фактичне отримання споживачем поштових відправлень.
Крім того, відповідач зазначає, що після отримання заяви ОСОБА_1 про відновлення електропостачання та після сплати ним заборгованості, 14.03.2025 ТОВ «Київська обласна ЕК» було направлено заявку оператору системи розподілу ПрАТ «ДТЕК Київські регіональні електромережі» щодо повторного підключення об`єкта споживача відповідно до умов договору. Також відповідач зазначає, що станом на момент відключення об`єкта позивача від електропостачання законодавчо встановленої заборони на припинення постачання електричної енергії у зв`язку з наявністю заборгованості за спожиту електроенергію не існувало.
Крім того, відповідач вважає вимоги про відшкодування матеріальної та моральної шкоди безпідставними, оскільки позивачем не доведено ані факту завдання шкоди, ані протиправності дій відповідача, а також не підтверджено наявності причинного зв`язку між діями відповідача та заявленими збитками. З огляду на викладене відповідач просить суд відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

23.05.2025 від позивача надійшло заперечення на відзив. Зазначає, що попередження про припинення електропостачання фактично ним отримано не було, а також послався на недотримання відповідачем показників якості електропостачання. Вважає доводи відповідача необґрунтованими та безпідставними. Просив задоволити позов у повному обсязі.

В судовому засіданні позивач позов підтримав, просив задовольнити позовні вимоги.
В судовому засіданні представник відповідача проти позову заперечував, просив відмовити в задоволенні позовних вимог.
У відповідності до ч. 5ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.
Відповідно до постанови КЦС ВС від 30 вересня 2022 року за № 761/38266/14 якщо проголошення судового рішення не відбувається, то датою його ухвалення є дата складення повного судового рішення, навіть у випадку, якщо фактичне прийняття такого рішення відбулось у судовому засіданні, яким завершено розгляд справи і в яке не з`явились всі учасники такої справи. При цьому, дата, яка зазначена як дата ухвалення судового рішення, може бути відмінною від дати судового засідання, яким завершився розгляд справи і у яке не з`явились всі учасники такої справи.

Дослідивши матеріали справи, зібрані у справі докази у їх сукупності, суд приходить до висновку, що позовні вимоги не підлягають задоволенню, з наступних підстав.
Пунктом 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» від 12.06.2009 №2 передбачено, що відповідно до статей 55, 124 Конституції України та статті 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.
Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.
У п. 33 рішення ЄСПЛ від 19.02.2009 у справі «Христов проти України» суд зазначив, що право на справедливий судовий розгляд, гарантоване ч. 1 ст. 6 Конвенції, слід тлумачити в контексті преамбули Конвенції, яка, зокрема, проголошує верховенство права як складову частину спільної спадщини Договірних держав.
Відповідно до ст.ст. 15, 16 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способом захисту цивільних прав та інтересів може, зокрема, бути припинення дії, яка порушує право.
Відповідно до ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.
У справі Bellet v. France Суд зазначив, що стаття 6 § 1 Конвенції містить гарантії справедливого судочинства, одним з аспектів яких є доступ до суду. Рівень доступу, наданий національним законодавством, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права в демократичному суспільстві. Для того, щоб доступ був ефективним, особа повинна мати чітку практичну можливість оскаржити дії, які становлять втручання у її права. Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд сприяє всебічному і повному з`ясуванню обставин справи: роз`яснює особам, які беруть участь у справі, їх права та обов`язки, попереджує про наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій і сприяє здійсненню їхніх прав у випадках, встановлених цим Кодексом.

При розгляді справи судом встановлено, що між ОСОБА_2 та ТОВ «Київська обласна ЕК» укладено договір про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг на умовах комерційної пропозиції «Побут» за адресою: АДРЕСА_1 , за яким відкрито особовий рахунок№ НОМЕР_1 (надалі-Договір).
Цей Договір є публічним договором приєднання, який встановлює порядок та умови постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг та укладається сторонами шляхом приєднання споживача до цього Договору.
Приєднавшись до умов Договору з 01.01.2029 та споживаючи електричну електроенергію, позивачем взято на себе договірні зобов`язання, зокрема, й здійснювати оплату вартості електричної енергії.
Згідно ч. 1 ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.
Відповідно до ч. 2 ст. 638 ЦК України, договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною.
Відповідно до п.2.1. Договору Постачальник (Відповідач) продає електричну енергію Споживачу (Позивачу) для забезпечення потреб електроустановок Сподивача, а Споживач оплачує Постачальнику вартість спожитої (купленої) електричної енергії та здійснює інші платежі згідно з умовами цього Договору.
Пунктом 5.10.Договору встановлено, що оплата рахунка Постачальника за цим Договором має бути здійснена Споживачем цього рахунку у строки, визначені в рахунках, але не менше 5 робочих днів від дати отримання Споживачем цього рахунку, або протягом 5 робочих днів від строку оплати, зазначеного у комерційній пропозиції, прийнятої Споживачем.
Відповідно до п1.ч.3 ст. 58 ЗУ «Про ринок електричної енергії», споживач зобов`язаний сплачувати за електричну енергію та надані йому послуги відповідно до укладених договорів. 
Пунктом 4.12 ПРРЕЕ передбачено, що розрахунки між споживачем та електропостачальником (іншими учасниками роздрібного ринку, якщо вони беруть участь у розрахунках) здійснюються згідно з даними, отриманими від адміністратора комерційного обліку в порядку, передбаченому Кодексом комерційного обліку, про обсяги поставленої, розподіленої {переданої) та купленої електричної енергії. Плата за спожиту протягом розрахункового періоду електричну енергію вноситься не пізніше 20 числа наступного місяця, якщо договором не встановлено іншого терміну.
Пунктом 5.5.5. ПРРЕЕ, передбачений обов`язок споживача користуватися електричною енергією виключно на підставі договору; сплачувати за електричну енергію та надані йому послуги відповідно до укладених договорів; за умови неповної оплати за спожиту електроенергію припинити власне електроспоживання відповідно до умов договору; здійснювати оплату рахунків, виставлених на підставі актів про порушення цих Правил та умов договору.
В судовому засіданні встановлено, позивач користується послугами, але не в повному обсязі виконує зобов`язання по сплаті заборгованості.
Свої зобов`язання позивач виконує неналежно внаслідок чого станом на 01.01.2025 заборгованість за спожиту електричну енергію становила 11177,60 грн.
У зв`язку з наявною заборгованістю ТОВ «Київська обласна ЕК» було направлено на адресу позивача попередження вих. № 10/70-2454 від 04.02.2025 про можливе припинення електропостачання у разі несплати існуючої заборгованості за Договором № 400964067.
Відповідно до пп. 2 п. 7.5. ПРРЕЕ зокрема передбачено, що припинення повністю або частково постачання електричної енергії споживачу здійснюється електропостачальником за умови попередження споживача не пізніше ніж за 10 робочих днів до дня відключення у разі заборгованості з оплати за спожиту електричну енергію відповідно до умов договору з електропостачальником. 
Згідно з п. 7.5. ПРРЕЕ серед іншого встановлено, що датою отримання таких попереджень буде вважатися дата їх особистого вручення, що підтверджується підписом одержувача та/або реєстрацією вхідної кореспонденції, або третій календарний день від дати отримання поштовим відділенням зв`язку, в якому обслуговується одержувач. 
Згідно з відкритими даними на веб-сайті АТ «Укрпошта» у розділі «Трекінг відправлень», поштове відправлення з указаним попередженням було прийнято до пересилання 06.02.2025, прибуло до відділення поштового зв`язку 08.02.2025, однак 24.02.2025 повернуте відправнику у зв`язку із закінченням встановленого строку зберігання.
Суд звертає увагу, що відповідач фактично не проводив дій щодо безпосереднього відключення позивача від електропостачання. ТОВ «КИЇВСЬКА ОБЛАСНА ЕК» ініціювало перед Оператором системи розподілу ПрАТ «ДТЕК КИЇВСЬКІ РЕГІОНАЛЬНІ ЕЛЕКТРОМЕРЕЖІ» припинення електропостачання до об?єкту, розташованому за адресою: АДРЕСА_1 . Електропостачання до об?єкту за вказаною адресою було припинено Оператором системи розподілу 13.03.2025, у відповідності до вимог чинного законодавства України. 
На підставі наведеного, враховуючи вимоги п. 7.5. ПРРЕЕ, наявність заборгованості, суд приходить до висновку, що позивач вважається таким, що отримав попередження про припинення електропостачання. Тому вимоги позову в цій частині є необґрунтованими та задоволенню не підлягають.
Щодо доводів про неможливість припинення електропостачання у воєнний стан.
Пункт 1 постанови Кабінету Міністрів України від 05.03.2022 N?206 «Деякі питання оплати житлово-комунальних послуг в період воєнного стану» було змінено та викладено у новій редакції, що затверджена постановою Кабінету Міністрів України від 29.12.2023 N?1405, а саме: «Установити, що до припинення чи скасування воєнного стану в Україні забороняється: припинення/зупинення надання житлово-комунальних послуг у разі їх неоплати або оплати не в повному обсязі послуги населенням (у тому числі населенням, що проживає у будинках, де створено об`єднання співвласників багатоквартирного будинку, житлово-будівельні (житлові) кооперативи або яким послуги надаються управителем чи іншою уповноваженою співвласником за договором або колективним договором) в територіальних громадах, що розташовані на територіях, на яких ведуться бойові дії (територіях можливих бойових дій, активних бойових дій, активних бойових дій, на яких функціонують державні електронні інформаційні ресурси) або тимчасово окупованих Російською Федерацією, відповідно до переліку, затвердженого наказом
Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій до дати припинення можливості бойових дій, завершення бойових дій, завершення тимчасової окупації), або якщо нерухоме майно споживача було пошкоджено внаслідок воєнних (бойових) дій за умови інформування про такі випадки відповідного виконавця комунальної послуги (для послуги розподілу природного газу з урахуванням вимог Правил безпеки систем газопостачання, затверджених наказом Міністерства енергетики та вугільної промисловості від 15 травня 2015 р. N? 285).
Станом на момент відключення об`єкту від електропостачання, а саме на 13 березня 2025 року на території м.Вишневе не велись бойові дії, а тому відсутня заборона на припинення постачання електричної енергії при наявній заборгованості за спожиту електричну енергію.

13 березня 2025 року за адресою АДРЕСА_1 припинено електропостачання у зв`язку із заборгованістю. 
Станом на момент розгляду даної справи позивачем було погашено заборгованість по сплаті за користування електричною енергією, постачання електричної енергії відповідачем відновлено.
Позовні вимоги позивача та викладені обставини в обґрунтування позовних вимог повністю спростовані наявними у матеріалах справи письмовими доказами та доводами представника відповідача.
Згідно ст.526 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Згідно із ст.629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами.
Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (ч. 1 ст. 612 ЦК України).
Відповідно до ч.1 ст.714 ЦК України за договором постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу одна сторона (постачальник) зобов`язується надавати другій стороні (споживачеві, абонентові) енергетичні та інші ресурси, передбачені договором, а споживач (абонент) зобов`язується оплачувати вартість прийнятих ресурсів та дотримуватись передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного та іншого обладнання.
Згідно із ч.1 ст.22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.
Відповідно до ч.ч.1,2 ст.1166 ЦК України майнова шкода, завдана направомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.
Згідно із ч.1 ст.23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої порушенням її прав.
Відповідно до ч.1 ст.1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовуються особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.
Відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди; протиправність діяння її заподіювача; наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправними діяннями заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Проте позивачем не надано жодного доказу на підтвердження завдання їй моральної шкоди, фізичних страждань та в чому саме полягають її моральні переживання, а також наявність винної поведінки відповідача. Обставини пов`язані з виконанням сторонами договірних зобов`язань не свідчать про наявність заподіяння моральної шкоди.
У зв`язку з відсутністю неправомірних дій відповідача, не вбачається правових підстав для відшкодування позивачеві матеріальної і моральної шкоди.
На основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які посилались сторони, як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених доказами, дослідженими в судовому засіданні, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, суд дійшов висновку про необхідність відмови в задоволенні позову повністю.
Суд також враховує позицію Європейського суду з прав людини, сформовану в п. 58 рішення у справі «Серявін та інші проти України» (заява від 10 лютого 2010 року № 4909/04): згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча п. 1 ст. 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v.), серія A,303-A, п. 29).
Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 258,259,263,265 ЦПК України, суд

вирішив:

У задоволенні позовних вимог  ОСОБА_1 до ТОВ «Київська обласна ЕК» про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої неправомірним припиненням електропостачання - відмовити. 

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня проголошення судового рішення.
Повний текст рішення складено 12 травня 2026 року.

Суддя       Наталія ПІНКЕВИЧ