Єдиний унікальний номер: 379/1696/25 
Провадження № 2/379/57/26

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
(ЗАОЧНЕ) 
23 квітня 2026 року	м.Тараща	

Таращанський районний суд Київської області в складі:
головуючого судді Невгада О.В.,
за участю секретаря судового засідання Бакал О.А.,
представника позивача Ткаченко М.М.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Тараща в залі суду № 3, в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін, справу за позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Коллект Центр» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором,
УСТАНОВИВ:
Представник позивача звернувся до суду із зазначеним позовом та просив стягнути з відповідача суму заборгованості за кредитним договором № 3936001 від 12.10.2021 року в розмірі 12203,00 грн.; за договором №101642313 у розмірі 26560,00 грн.; договором позики № 77745389 від 18.09.2021 у розмірі 7132,79 грн. Загальний розмір заборгованості за вищевказаними договорами становить 45895,79 грн., а також судовий збір у розмірі 2 422,40 грн. та витрати на правову допомогу у розмірі 16 000,00 грн. 
В обґрунтування позовних вимог зазначає, що 12.10.2021 року між ТОВ «Мілоан» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір № 3936001 в електронній формі в особистому кабінеті позичальника згідно умов якого позичальнику надано суму кредиту у розмірі 2000,00 грн. Відповідно до п. 1.5.2. договору проценти за користування кредитом: 3.0 грн., які нараховуються за ставкою 0,01 відсотків від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом. Згідно п. 1.6. договору стандартна (базова) процентна ставка за користування кредитом становить 5.0 відсотків від фактичного залишку кредиту за кожен день користування кредитом. Договір передбачає, що позичальник може збільшити строк кредитування, шляхом продовження користування кредитними коштами після завершення строку кредитування (з урахуванням всіх пролонгацій). Таке збільшення (продовження) строку кредитування відбувається кожен раз, коли позичальник продовжує користуватись кредитними коштами після спливу раніше визначеного строку кредитування, але загалом не може перевищувати 60 днів. Однак відповідач не виконав взяті на себе зобов`язання за договором, грошові кошти не повертає, проценти за користування коштами не сплачує. 13.01.2022 між ТОВ «Мілоан» та ТОВ «Вердикт Капітал» укладено договір факторингу на підставі якого ТОВ «Мілоан» відступило право вимоги ТОВ «Вердикт Капітал» до позичальників, в тому числі за договором про споживчий кредит №3936001 віл 12.10.2021 року. У свою чергу ТОВ «Вердикт Капітал» відступило право вимоги до позичальника ТОВ «Коллект Центр» відповідно до договору про відступлення права вимоги №10-01/2023 від 10.01.2023 року в тому числі щодо вказаного кредитного договору №3936001 від 12.10.2021 року. 
Крім того, 09.10.2021 між ТОВ «Мілоан» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір № 101642313 в електронній формі в особистому кабінеті позичальника згідно умов якого позичальнику надано суму кредиту у розмірі 4000,00 грн. Відповідно до п. 1.5.2. договору проценти за користування кредитом: 1800.0 грн., які нараховуються за ставкою 3,00 відсотків від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом. Згідно п. 1.6. договору стандартна (базова) процентна ставка за користування кредитом становить 5.0 відсотків від фактичного залишку кредиту за кожен день користування кредитом. Договір передбачає, що позичальник може збільшити строк кредитування, шляхом продовження користування кредитними коштами після завершення строку кредитування (з урахуванням всіх пролонгацій). Таке збільшення (продовження) строку кредитування відбувається кожен раз, коли позичальник продовжує користуватись кредитними коштами після спливу раніше визначеного строку кредитування, але загалом не може перевищувати 60 днів. Однак відповідач не виконав взяті на себе зобов`язання за договором, грошові кошти не повертає, проценти за користування коштами не сплачує. 17.01.2022 між ТОВ «Мілоан» та ТОВ «Вердикт Капітал» укладено договір факторингу на підставі якого ТОВ «Мілоан» відступило право вимоги ТОВ «Вердикт Капітал» до позичальників, в тому числі за договором про споживчий кредит №101642313 віл 09.10.2021 року. У свою чергу ТОВ «Вердикт Капітал» відступило право вимоги до позичальника ТОВ «Коллект Центр» відповідно до договору про відступлення права вимоги №10-01/2023 від 10.01.2023 року в тому числі щодо вказаного кредитного договору №101642313 від 09.10.2021 року. 
Також, між Товариством з обмеженою відповідальністю «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та позичальником ОСОБА_1 було укладено договір позики № 77745389, відповідно до якого, кредитодавець надав позичальнику грошові кошти шляхом перерахування кредитних коштів на картковий рахунок позичальника, зареєстрований для цієї цілі в особистому кабінеті на сайті кредитодавця. Відповідно до п. 2 договору про надання позики: загальний розмір наданої позики становить 2126,00 грн. Процентна ставка (базова, фіксована) становить 1.99 %, яка нараховується за кожен день користування позикою. 22.02.2022 було укладено договір №22/02/2022 відповідно до якого ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» відступило на користь ТОВ «Вердикт Капітал» права вимоги за кредитними договорами до позичальників, в тому числі за договором №77745389 від 18.09.2021. 10.01.2023 було укладено договір №10-01/2023 відповідно до якого ТОВ «Вердикт Капітал» відступило на користь ТОВ «Коллект Центр» права вимоги за кредитними договорами до позичальників, в тому числі за договором №77745389. 
Станом на сьогоднішній день заборгованість за договорами відповідачем не погашається, проценти за користування кредитними коштами не сплачуються, у зв`язку з чим у відповідача обліковується прострочена заборгованість за вищевказаними договорами, що підлягає стягненню з позичальника. Станом на день формування позовної заяви відповідно до розрахунку заборгованості, її розмір становить 45895,79 грн., яку позивач просить стягнути з відповідача на його користь.
Ухвалою суду від 02 жовтня 2025 року прийнято до розгляду позовну заяву та призначено судове засідання у справі, розгляд справи ухвалено проводити в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін (а.с.185-186 т.1).
04.11.2025 та 27.11.2026 розгляд справи було відкладено на іншу дату, у зв`язку з неявкою відповідача. 
Представник позивача у прохальній частині позовної заяви просив суд слухати справу за його відсутності, на позові наполягає у повному обсязі, не заперечує проти заочного вирішення справи.
08.01.2026 справу було знято з розгляду у зв`язку з зайнятістю головуючого судді у кримінальному провадженні (а.с. 214 т.1).
26.01.2026 р. від представника позивача Німченко А.Р. надійшла заява про участь у судовому за засіданні в режимі відеоконференції (а.с.220-222 т.1).
Ухвалою суду від 26.01.2026 задоволено заяву представника позивача про участь у судовому за засіданні в режимі відео конференції (а.с.225-226 т.1).
29.01.2026 р. від представника позивача Німченко А.Р. надійшла заява про відкладення розгляду справи (а.с.231-232 т.1).
20.02.2026 справу було знято з розгляду у зв`язку з участю головуючого судді у семінарі Національної школи суддів України (а.с.247 т.1).
13.03.2026 р. від представника позивача Ткаченко М.М. надійшла заява про участь у судовому за засіданні в режимі відеоконференції (а.с.6-9 т.2).
Ухвалою суду від 13.03.2026 задоволено заяву представника позивача про участь у судовому за засіданні в режимі відео конференції (а.с.12-14 т.2).
19.03.2026 р. від представника позивача надійшла заява про відкладення розгляду справи (а.с.18-19 т.2).
Представник позивача - Ткаченко М.М., яка діє в порядку самопредставництва юридичної особи, як керівник ТОВ «Коллект Центр» у судовому засіданні 27.03.2026 наполягала на позовних вимогах, просила суд позов задовольнити у повному обсязі. Зазначила про обґрунтованість розрахунку заборгованості та його відповідність умовам кредитних договорів.
20.04.2026 від представника позивача ОСОБА_2 надійшли додаткові пояснення по справі щодо нарахування відсотків у відповідності до п.п. 4.2 договорів № 3936001, № 101642313 та ч. 2 ст. 625 ЦК України. Зазначає, що первісний кредитор ТОВ «Мілоан» не скористався правом нараховувати відсотки на підставі п. 4.2 договорів, у відповідності до якого у разі прострочення позичальником зобов`язань зі сплати заборгованості згідно з умовами цього договору, кредитодавець починаючи з дня наступного за датою спливу строку кредитування, з урахуванням пролонгацій та оновлених графіків платежів, що складаються у зв`язку з продовженням строку кредитування (пролонгацією), має право (не обов`язок) нарахувати проценти за стандартною (базовою) ставкою передбаченою п.1.6. Договору в якості процентів за порушення грошового зобов`язання, передбачених ст. 625 ЦК України. У випадку нарахування процентів, вважається, що ця умова договору встановлює інший розмір процентів в розумінні ч.2 ст.625 ЦК України, на рівні стандартної (базової) ставки, передбаченої п.1.6. договору. Обов`язок позичальника по сплаті таких процентів настає після відповідної вимог кредитодавця. Таким чином, сторони погодили, що за користування кредитними коштами кредитором нараховуються відсотки за користування кредитом на весь період фактичного користування, в тому числі і у випадку прострочення виконання грошового зобов`язання за ставкою передбаченою п.1.6 договору в якості процентів за порушення грошового зобов`язання, передбачених ст. 625 ЦК України. Вважає, що нараховані відсотки після спливу строку кредитування повинні бути стягнуті на рахунок кредитора (а.с.46-51 т.2).
23.04.2026 представник позивача направив до суду клопотання у якому просив суд слухати справу за його відсутності, на позовних вимогах наполягає та просить суд їх задовольнити (а.с.54-56 т.2).
Відповідач в судові засідання не з`явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином у встановленому законом порядку (надіслання судової повістки та розміщення оголошення на сайті Судова влада України), причини неявки суду не повідомив, клопотань про відкладення розгляду справи не заявляв, відзив на позовну заяву не надав.
Відповідно до положень ч. 1, 3 ст. 223 ЦПК України неявка учасників справи не перешкоджає розгляду справи по суті.
На підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.
Враховуючи позицію позивача, прийнявши всі заходи по виклику відповідача, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.ст. 223, 280 ЦПК України.
Суд вважає за необхідне звернути увагу на те, що застосовуючи положення ч.4 ст. 10 Цивільно-процесуального кодексу України, ст.17 Закону України"Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" при розгляді справи, ч.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачає, що право особи на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку кореспондується з обов`язком добросовісно користуватися наданими законом процесуальними правами, утримуватись від дій, що зумовлюють затягування судового процесу, та вживати надані процесуальним законом заходи для скорочення періоду судового провадження (п.35 рішення від 07.07.1989р. Європейського суду з прав людини у справі "Юніон Еліментарія Сандерс проти Іспанії" (AlimentariaSandersS.A.v.Spain). Обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору.
Згідно ч.8 ст.178 ЦПК України - у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений законом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.
Заслухавши представника позивача, надавши оцінку зібраним доказам як у їх сукупності так і кожному окремо, суд уважає за необхідне позов ТОВ «Коллект-Центр» задовольнити частково з огляду на таке.
Судом встановлено, що 12.10.2021 р. між Товариством з обмеженою відповідальністю «Мілоан» та ОСОБА_1 укладено договір про споживчий кредит № 3936001 (а.с. 11-15 т.1), згідно п. 1.1. якого кредитодавець зобов`язався на умовах, визначених цим договором, на строк, визначений п. 1.3. договору, надати позичальнику грошові кошти (фінансовий кредит) у сумі, визначеній у п. 1.2. договору, а позичальник зобов`язався повернути кредитодавцю кредит, сплатити комісію за надання кредиту та проценти за користування кредитом у встановлений п. 1.4 договору термін та виконати інші зобов`язання у повному обсязі на умовах та строки/терміни, що визначені договором.
Відповідно до п. 1.2. договору сума (загальний розмір) кредиту становить 2000,00 грн.
Згідно п. 1.3. договору кредит надається строком на 15 днів з 12.10.2021 р.
Відповідно до п. 1.4. договору термін (дата) повернення кредиту і сплати комісії за надання кредиту та процентів за користування кредитом (дата платежу): 27.10.2021 р.
Відповідно до п. 1.5.2. договору проценти за користування кредитом: 3.00 грн., які нараховуються за ставкою 0,01 відсотків від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом.
Згідно п. 1.6. договору стандартна (базова) процентна ставка за користування кредитом становить 5.00 відсотків від фактичного залишку кредиту за кожен день користування кредитом.
Наявні у справі докази свідчать про те, що відповідач здійснив дії, спрямовані на укладення вказаного вище договору шляхом заповнення заяви про надання (отримання) грошових коштів на сайті позикодавця, з введенням коду підтвердження, який є одноразовим ідентифікатором на підписання електронного договору V62733, та зазначенням інформації щодо реквізитів банківської картки, на рахунок якої, в подальшому, позикодавцем було перераховано грошові кошти, а також платіжне доручення, на підставі якого ТОВ «Мілоан» перерахувало кредитні кошти на картковий рахунок відповідача у розмірі 2000,00 грн. 
Вказане також стверджується довідкою про ідентифікацію, з якої вбачається, що 12.10.2021 на номер телефону НОМЕР_1 відповідача ТОВ «Мілоан» надіслало одноразовий ідентифікатор V62733 (а.с.24 т.1).
Перерахування кредитних коштів в сумі 2000,00 грн. на картковий рахунок № НОМЕР_2 підтверджується довідкою ТОВ «ФК «Елаєнс» (а.с.25 т.1).
На підтвердження наявності та розміру заборгованості відповідача позивачем надана копія відомості про щоденні нарахування та погашення за кредитним договором №3936001, складена ТОВ «Мілоан» (а.с.26 та на зв., т.1).
13.01.2022 року між ТОВ «Мілоан» та ТОВ «Вердикт Капітал» укладено договір факторингу № 13-01/2022-79, відповідно до умов якого ТОВ «Мілоан» відступило ТОВ «Вердикт Капітал» право вимоги до позичальників, в тому числі за договором про споживчий кредит № 3936001 від 12.10.2021 (а.с. 64-68 т.1).
Оплата за відступлення права вимоги підтверджується платіжним дорученням №321170001 від 14.01.2022 (а.с.74 т.1).
Відповідно до реєстру боржників до договору факторингу № 13-01/2022-79 від 13.01.2022 року, ТОВ «Вердикт Капітал» набуло права грошової вимоги до відповідача за договором № 3936001 від 12.10.2021 у розмірі 8003,00 грн., з яких: 2000,00 грн. заборгованість за тілом кредиту, 6003,00 грн. заборгованість по процентам (а.с.80 т.1).
Відповідно до розрахунку заборгованості станом на 10.01.2023 року у ОСОБА_1 перед ТОВ «Вердикт Капітал» наявна заборгованість, згідно кредитного договору № 3936001 від 12.10.2021 року на суму 12203,00 грн., яка складається заборгованості по основній сумі кредиту в розмірі 2000,00 грн., заборгованості за відсотками на дату відступлення права вимоги у розмірі 6003,00 грн., заборгованості за нарахованими відсотки згідно кредитного договору за період з 13.01.2022 по 23.02.2022 в розмірі 4200,00 грн. (а.с.58 т.1).
У подальшому ТОВ «Вердикт Капітал» відступило право вимоги до позичальників ТОВ «Коллект Центр» відповідно до договору факторингу № 10-01/2023 від 10.01.2023, в тому числі за договором про споживчий кредит № 3936001 від 12.10.2021 року (а.с. 114-119 т.1).
Відповідно до реєстру боржників до договору факторингу від 10-01/2023 від 10.01.2023, ТОВ «Коллект Центр» набуло права грошової вимоги до відповідача за договором № 3936001 від 12.10.2021 у розмірі 12203,00 грн., з яких: 2000,00 грн. заборгованість за тілом кредиту, 10203,00 грн. заборгованість по процентам (а.с.134 т.1).
Згідно з розрахунком наданого позивачем, у відповідача наявна заборгованість станом на 26.09.2025 року за кредитним договором № 3936001 від 12.10.2021 року в розмірі 12203,00 грн., яка складається із: 2000,00 грн. - заборгованість за тілом кредиту, 10203,00 грн. (а.с. 61 т.1).
Також, судом встановлено, що 09.10.2021 р. між Товариством з обмеженою відповідальністю «Мілоан» та ОСОБА_1 укладено договір про споживчий кредит № 101642313 (а.с. 27-31 т.1), згідно п. 1.1. якого кредитодавець зобов`язався на умовах, визначених цим договором, на строк, визначений п. 1.3. договору, надати позичальнику грошові кошти (фінансовий кредит) у сумі, визначеній у п. 1.2. договору, а позичальник зобов`язався повернути кредитодавцю кредит, сплатити комісію за надання кредиту та проценти за користування кредитом у встановлений п. 1.4 договору термін та виконати інші зобов`язання у повному обсязі на умовах та строки/терміни, що визначені договором.
Відповідно до п. 1.2. договору сума (загальний розмір) кредиту становить 4000,00 грн.
Згідно п. 1.3. договору кредит надається строком на 15 днів з 09.10.2021 р.
Відповідно до п. 1.4. договору термін (дата) повернення кредиту і сплати комісії за надання кредиту та процентів за користування кредитом (дата платежу): 24.10.2021 р.
Відповідно до п. 1.5.2. договору проценти за користування кредитом: 1800.00 грн., які нараховуються за ставкою 0,01 відсотків від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом.
Згідно п. 1.6. договору стандартна (базова) процентна ставка за користування кредитом становить 5.00 відсотків від фактичного залишку кредиту за кожен день користування кредитом.
Наявні у справі докази свідчать про те, що відповідач здійснив дії, спрямовані на укладення вказаного вище договору шляхом заповнення заяви про надання (отримання) грошових коштів на сайті позикодавця, з введенням коду підтвердження, який є одноразовим ідентифікатором на підписання електронного договору S28139, та зазначенням інформації щодо реквізитів банківської картки, на рахунок якої, в подальшому, позикодавцем було перераховано грошові кошти, а також платіжне доручення на підставі якого ТОВ «Мілоан» перерахувало кредитні кошти на картковий рахунок відповідача у розмірі 2000,00 грн. 
Вказане також стверджується довідкою про ідентифікацію, з якої вбачається, що 09.10.2021 на номер телефону НОМЕР_1 відповідача ТОВ «Мілоан» надіслало одноразовий ідентифікатор S28139 (а.с.40, т.1).
Перерахування кредитних коштів в сумі 4000,00 грн. на картковий рахунок № НОМЕР_2 , що підтверджується довідкою ТОВ «ФК «Елаєнс» (а.с.41, т.1).
На підтвердження наявності та розміру заборгованості відповідача позивачем та надана копія відомості про щоденні нарахування та погашення за кредитним договором №101642313, складена ТОВ «Мілоан» (а.с.42 та на зв., т.1).
17.01.2022 року між ТОВ «Мілоан» та ТОВ «Вердикт Капітал» укладено договір факторингу № 17-01/2022-54, відповідно до умов якого ТОВ «Мілоан» відступило ТОВ «Вердикт Капітал» право вимоги до позичальників, в тому числі за договором про споживчий кредит № 101642313 від 09.10.2021 (а.с. 81-85, т.1).
Оплата за відступлення права вимоги підтверджується платіжним дорученням №321370005 від 18.01.2022 (а.с.91, т.1).
Відповідно до реєстру боржників до договору факторингу № 17-01/2022-54 від 17.01.2022 року, ТОВ «Вердикт Капітал» набуло права грошової вимоги до відповідача за договором № 101642313 від 09.10.2021 у розмірі 18960,00 грн., з яких: 24000,00 грн. заборгованість за тілом кредиту, 13800,00 грн. заборгованість по процентам, 1160,00 грн. заборгованість за комісією. (а.с.97,т.1).
Відповідно до розрахунку заборгованості станом на 10.01.2023 року у ОСОБА_1 перед ТОВ «Вердикт Капітал» наявна заборгованість, згідно кредитного договору № 101642313 від 09.10.2021 року на суму 26560,00 грн., яка складається заборгованості по основній сумі кредиту в розмірі 4000,00 грн., заборгованості за відсотками на дату відступлення права вимоги у розмірі 13800,00 грн., заборгованості за нарахованими відсотки згідно кредитного договору за період з 17.01.2022 по 23.02.2022 в розмірі 7600,00 грн., заборгованість по комісії 1160,00 грн. (а.с.59, т.1).
У подальшому ТОВ «Вердикт Капітал» відступило право вимоги до позичальників ТОВ «Коллект Центр» відповідно до договору факторингу № 10-01/2023 від 10.01.2023, в тому числі за договором про споживчий кредит № 101642313 від 09.10.2021 року (а.с. 114-119, т.1).
Відповідно до реєстру боржників до договору факторингу від 10-01/2023 від 10.01.2023, ТОВ «Коллект Центр» набуло права грошової вимоги до відповідача за договором № 101642313 від 09.10.2021 у розмірі 26560,00 грн., з яких: 4000,00 грн. заборгованість за тілом кредиту, 21400,00 грн. заборгованість по процентам., 1160, 00 грн. заборгованість по комісії (а.с.135, т.1).
Згідно з розрахунком наданого позивачем, у відповідача наявна заборгованість станом на 26.09.2025 року за кредитним договором № 101642313 від 09.10.2021 року в розмірі 26560,00 грн., з яких: 4000,00 грн. заборгованість за тілом кредиту, 21400,00 грн. заборгованість по процентам, 1160, 00 грн. заборгованість по комісії (а.с. 62, т.1).
18.09.2021 між ТОВ "1 Безпечне агентство необхідних кредитів " та ОСОБА_1 було укладено договір позики № 77745389 (а.с.43, т.1).
Згідно п. 1. договору позикодавець зобов`язується передати позичальнику у власність грошові кошти, на погоджений умовами договору строк, шляхом їх перерахування на банківський картковий рахунок позичальника, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів у день закінчення строку позики, або достроково, та сплатити позикодавцю плату (проценти) від суми позики.
Відповідно до п. 2.1 договору про надання позики: загальний розмір наданої позики становить 2126,00 грн., що включає в себе кошти, надані позичальнику за основним договором позики.
Процентна ставка (базова, фіксована) становить 1.99 %, яка нараховується за кожен день користування позикою.
Відповідно до договору позичальник до моменту підписання договору вивчив цей договір та правила надання грошових коштів у позику (на умовах повернення позики в кінці строку позики), що розміщені на сайті https://mycredit.ua/ua/documents-license/, їх зміст, суть, об`єм зобов`язань сторін та наслідки укладення цього договору, а також зазначена в правилах процедура і наслідки оформлення позичальником подовження строку користування позикою (пролонгація) або застосування автопролонгації йому зрозумілі.
Відповідно до положень договору цей договір укладено дистанційно, в електронній формі, з використанням інформаційно-телекомунікаційних систем, шляхом надсилання електронного повідомлення про прийняття (акцепт) пропозиції, та підписано накладенням електронного підпису одноразовим ідентифікатором 4zCwDs4VNq. 
Перерахування відповідачу кредитних коштів у сумі 2126,00 грн. на картку позичальника № НОМЕР_3 , дата платежу 18.09.2021, підтверджується листом ТОВ «ФК «Фінекспрес» (а.с.50, т.1).
Відповідно до розрахунку заборгованості за договором № 77745389 від 18.09.2021 року, станом на 22.02.2022 первісним кредитором нарахована заборгованість на загальну суму 7132,45 грн., яка складається із: 2126,00 грн. - заборгованість за тілом кредиту, 5076,89 грн. - заборгованість за процентами. (а.с. 55- 56, т.1).
22.02.2022 було укладено договір факторингу №22/02/2022 відповідно до якого ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» відступило на користь ТОВ «Вердикт Капітал» права вимоги за кредитними договорами до позичальників, в тому числі за договором позики №77745389 (а.с.98-102, т.1).
Оплата за відступлення права вимоги підтверджується платіжним дорученням №333740001 від 23.02.2022 (а.с.107, т.1).
Відповідно до реєстру боржників №1 до договору факторингу №22/02/2022 від 22.02.2022 року, ТОВ «Вердикт Капітал» набуло права грошової вимоги до відповідача за договором позики № 77745389 від 18.09.2021 у розмірі 7132,45 грн., з яких: 2126,00 грн. заборгованість за тілом кредиту, 5006,45 грн. заборгованість по процентам (а.с.113, т.1).
Відповідно до розрахунку заборгованості станом на 10.01.2023 року у ОСОБА_1 перед ТОВ «Вердикт Капітал» наявна заборгованість, згідно договору позики № 77745389 від 18.09.2021 року, на суму 7132,79 грн., яка складається заборгованості по основній сумі кредиту в розмірі 2126,00 грн., заборгованості за відсотками на дату відступлення права вимоги у розмірі 5006,45 грн., заборгованості за нарахованими 3% річних у розмірі 0,34 грн. (а.с.60, т.1).
10.01.2023 року між ТОВ «Вердикт Капітал» та ТОВ «Коллект Центр» було укладено договір № 10-01/2023 про відступлення (купівлю - продаж) прав вимоги, відповідно до якого ТОВ «Вердикт Капітал» відступило ТОВ «Коллект Центр» право грошової вимоги до позичальників, у тому числі за договором позики № 77745389 від 18.09.2021 року, що укладений між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ОСОБА_1 (а.с. 114-119, т.1).
Відповідно до реєстру боржників до договору факторингу від 10-01/2023 від 10.01.2023, ТОВ «Коллект Центр» набуло права грошової вимоги до відповідача за договором позики №77745389 від 18.09.2021 у розмірі 7132,79 грн., з яких: 2126,00 грн. заборгованість за тілом кредиту, заборгованість за процентами у розмірі 5006,45 грн., заборгованості за нарахованими 3% річних у розмірі 0,34 грн. (а.с.136, т.1).

Надаючи правову кваліфікацію викладеним обставинам, суд виходить з наступного.
Згідно з п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.
Відповідно до ч. 1 ст. 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом.
Положеннями ст.ст. 1047, 1055 ЦК України встановлено, що договір позики, кредитний договір укладається у письмовій формі.
Згідно ч.ч. 1, 2 ст. 207 цього Кодексу правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо: його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони; воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку; він підписаний його стороною (сторонами).
Електронний правочин в розумінні Закону України «Про електронну комерцію» - це дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків, здійснена з використанням інформаційно-телекомунікаційних систем.
Порядок вчинення електронних правочинів на момент виникнення спірних відносин, а саме щодо укладення 09.10.2021року та 12.10.2021 кредитних договору між ТОВ «Мілоан» та ОСОБА_1 , та укладення 18.09.2021 року договору позики між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ОСОБА_1 регламентується Законом України «Про електронну комерцію» та Законом України «Про електронні довірчі послуги».
Відповідно до ч. 1 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію» електронна комерція - відносини, спрямовані на отримання прибутку, що виникають під час вчинення правочинів щодо набуття, зміни або припинення цивільних прав та обов`язків, здійснені дистанційно з використанням інформаційно-телекомунікаційних систем, внаслідок чого в учасників таких відносин виникають права та обов`язки майнового характеру.
Електронний договір визначений як домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.
Відповідно до положень ст. 11 цього Закону електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.
Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах.
Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього.
Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею.
Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства.
У разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.
Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі.
Статтею 12 визначено, якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання, зокрема, електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом.
Відповідно до п. 8 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про електронні довірчі послуги» електронна ідентифікація - процедура використання ідентифікаційних даних особи в електронній формі, які однозначно визначають фізичну, юридичну особу або представника юридичної особи.
За положеннями п.п. 6, 12 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію» електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору; одноразовий ідентифікатор - алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію.
Відповідно до ст. 5 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» електронний документ - документ, інформація в якому зафіксована у вигляді електронних даних, включаючи обов`язкові реквізити документа. Склад та порядок розміщення обов`язкових реквізитів електронних документів визначається законодавством. Електронний документ може бути створений, переданий, збережений і перетворений електронними засобами у візуальну форму. Візуальною формою подання електронного документа є відображення даних, які він містить, електронними засобами або на папері у формі, придатній для приймання його змісту людиною.
Статтею 8 цього Закону визначено, що юридична сила електронного документа не може бути заперечена виключно через те, що він має електронну форму. Допустимість електронного документа як доказу не може заперечуватися виключно на підставі того, що він має електронну форму.
З огляду на вказане вище, суд вважає, що між сторонами правомірно укладені кредитний договори в електронній формі та у відповідності до вимог закону за допомогою одноразового ідентифікатора, надісланого на номер мобільного телефону відповідача.
Угода, в якій відбувається заміна однієї зі сторін, є уступкою права вимоги. Факторинг (фінансування під відступлення права грошової вимоги), у якому відбувається заміна кредитора, є різновидом таких угод. Тобто, факторинг - це комплекс кредитно-фінансових операцій з продажу боргових прав одного підприємства іншому суб`єкту-фактору за плату (Відповідно до ст. 4 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг» визначено, що факторинг є фінансовою послугою).
Фактором можуть виступати банки, інвестиційні та кредитні організації, що мають ліцензію на надання кредитів іншим особам під відсотки. Поняттю продаж боргових прав тотожні поняття «продаж дебіторської заборгованості» та «продаж прав боргових вимог».
Таким чином, факторинг (фінансування під відступлення права грошової вимоги), відповідно до ст. 1077 ЦК України, є операцією, у якій одна сторона (фактор) передає (або зобов`язується передати) кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату, а клієнт відступає (або зобов`язується відступити) факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).
Предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога).
Відповідно до ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.
Згідно з ст. 1081 ЦК України клієнт відповідає перед фактором за дійсність грошової вимоги, право якої відступається, якщо інше не встановлено договором факторингу.
Відповідно до ст. 1082 ЦК України боржник зобов`язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж. Боржник має право вимагати від фактора надання йому в розумний строк доказів того, що відступлення права грошової вимоги факторові справді мало місце. Якщо фактор не виконає цього обов`язку, боржник має право здійснити платіж клієнтові на виконання свого обов`язку перед ним.
Зі змісту вказаної норми вбачається, що виконання боржником грошового зобов`язання фінансовому агенту (фактору) звільняє його від виконання зобов`язань перед клієнтом (первісним кредитором) лише у випадку, коли оплата здійснена з дотриманням правил цієї статті, визначених як частиною першою, так і частиною другою.
Судом достовірно встановлено, що фінансові установи свої зобов`язання за договором позики виконали у повному обсязі, а відповідач, у порушення умов договору, суму заборгованості не сплачує.
В ході розгляду справи стороною позивача доведено те, що позивач на даний час є законним правонаступником стягувачів за укладеними договорами, боржником за якими є відповідач.
Статтею 1054 ЦК України визначено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.
Так, згідно положень ст. 1046 цього Кодексу договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.
У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Відповідно до статті 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Згідно з частиною першою статті 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.
За змістом частини другої статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням установленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів, не встановлений договором або законом.
Відповідно до частини 1 статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина 1 статті 1048 ЦК України).
Частиною 2 статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.
Відповідно до статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Статтею 76 ЦПК України визначено, що доказами, є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
У відповідності до статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
Відповідно до ст. 509 цього Кодексу зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.
Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Згідно ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Заборгованість в частині основної суми боргу (суми позики) у розмірі 8126,00 грн., що обліковується за позичальником ОСОБА_1 , підтверджується зібраними та дослідженими доказами у справі. Доказів погашення заборгованості в цій частині складової боргу у повному обсязі відповідачем не надано та матеріали справи не містять.
За наведених обставин, суд висновує про те, що відповідач порушив умови кредитних договорів № 3936001 від 12.10.2021, № 101642313 від 09.10.2021 та № 77745389 від 18.09.2021 та допустив утворення заборгованості, що є підставою для стягнення з нього заборгованості за тілом кредиту у розмірі 8126,00 грн. на користь кредитора (позивача).
Щодо стягнення з відповідача на користь позивача відсотків за користуванням кредитними коштами за договорами № 3936001 від 12.10.2021, № 101642313 від 09.10.2021 суд зазначає наступне
Відповідно до частини першої статті 1048 та частини першої статті 1054 ЦК України кредитодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми кредиту, розмір і порядок одержання яких встановлюються договором. Отже, припис абзацу 2 частини першої статті 1048 ЦК України про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування.
За своїми правовими ознаками кредитний договір є консенсуальною, двосторонньою та відплатною угодою, при укладенні якої кредитодавець бере на себе зобов`язання надати кредит і набуває право вимоги на повернення грошових коштів і сплати процентів, а позичальник має право вимагати надання кредиту та несе зобов`язання щодо своєчасного його повернення та сплати процентів.
Предметом виконання грошового зобов`язання за кредитним договором є певна грошова сума, що має бути сплачена боржником кредитору.
Враховуючи презумпцію відплатності кредитного договору, позичальник зобов`язаний повернути кредит і сплатити проценти за користування грошовими коштами.
Зобов`язання за договором повинні виконуватися сторонами належним чином відповідно до його умов, а також вимог актів цивільного законодавства.
Боржник визнається таким, що прострочив виконання зобов`язання за договором, якщо він не приступив до його виконання, тобто не виконує дій, які випливають із змісту зобов`язання, в строки, встановлені договором.
При укладенні договору сторони можуть визначити строк його дії, тобто час, протягом якого вони мають здійснити свої права та виконати свої обов`язки відповідно до цього договору.
Щодо кредитного договору, то сторони вправі встановити строк кредитування, протягом якого боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок за договором із повернення кредиту та сплати процентів. У свою чергу, впродовж цього строку кредитодавець вправі реалізувати своє право на проценти за користування кредитними коштами.
При цьому право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за користування кредитом і комісії припиняється після спливу визначеного цим договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України.
Саме таку правову позицію висловила Велика Палата Верховного Суду у постановах від 28 березня 2018 року (справа №444/9519/12) та від 31 жовтня 2018року (№202/4494/16-ц), яка в силу частини четвертої статті 263 ЦПК України має бути врахована судами при виборі і застосуванні норм права.
Велика Палата Верховного Суду у постанові від 5 квітня 2023 року (справа №910/4518/16) не знайшла підстав для відступу від цього правового висновку. Одночасно Велика Палата Верховного Суду зазначила, що припис абзацу другого частини першої статті 1048 ЦК України про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування. Право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно із частиною другою статті 1050 ЦК України.
У цій же постанові Велика Палата Верховного Суду, уточняючи свій правовий висновок, який викладений у постанові від 18 січня 2022 року (справа 910/17048/17), щодо нарахування процентів до дня фактичного повернення кредиту відповідно до умов кредитного договору, незалежно від закінчення строку дії кредитних договорів, вказала на те, що можливість нарахування процентів поза межами строку кредитування чи після пред`явлення вимоги про дострокове погашення кредиту та розмір таких процентів залежать від підстави їх нарахування згідно з частиною другою статті 625 ЦК України. У подібних спорах судам необхідно здійснити тлумачення умов відповідних договорів та дійти висновку, чи мали на увазі сторони встановити нарахування процентів як міри відповідальності у певному розмірі за період після закінчення строку кредитування або після пред`явлення вимоги про дострокове погашення кредиту, чи у відповідному розділі договору передбачили тільки проценти за правомірну поведінку позичальника (за «користування кредитом»). У разі сумніву слід застосовувати принцип contra proferentem (лат. verba chartarum fortius accipiuntur contra proferentem, тобто слова договору тлумачаться проти того, хто їх написав).
За кредитним договором № 3936001 від 12.10.2021 ТОВ «Мілоан» надало ОСОБА_1 грошові кошти (фінансовий кредит) у сумі 2000 грн., а відповідач, у свою чергу, зобов`язався повернути кредит, сплатити комісію за надання кредиту та проценти за користування кредитом (пункти 1.1, 1.2 кредитного договору №3936001).
09.10.2021 ТОВ «Мілоан» і ОСОБА_1 уклали в електронній формі кредитний договір №101642313 на аналогічних умовах та ТОВ «Мілоан» надало відповідачу грошові кошти (фінансовий кредит) у сумі 4000 грн.
Пунктами 1.3, 1.4 кредитних договорів встановлено, що кредит надається строком на 15 днів з 09 жовтня 2021 року; термін (дата) повернення кредиту, сплата комісії за надання кредиту та процентів за користування кредитом (дата платежу) 24 жовтня 2021 року (договір № 101642313 від 09.10.2021), з 12 жовтня 2021 року; термін (дата) повернення кредиту, сплата комісії за надання кредиту та процентів за користування кредитом (дата платежу) 27 жовтня 2021 року (договір № 3936001 від 12.10.2021).
Із положень пункту 2.3.1.1 кредитних договорів слідує, що позичальник має право неодноразово продовжувати строк кредитування, за умови, що кредитодавцем надана така можливість позичальнику відповідно до розділу 6 Правил надання фінансових кредитів (послуг) товариством (далі Правила). Для продовження строку кредитування за цим пунктом позичальник має вчинити дії, передбачені розділом 6 Правил, у тому числі сплатити комісію за управління та обслуговування кредиту та певну частку заборгованості по кредиту.
Відповідно до пункту 2.3.1.2 кредитних договорів позичальник може збільшити строк кредитування на 1 (один) день шляхом продовження користування кредитними коштами після завершення строку кредитування (з урахуванням всіх пролонгацій). Таке збільшення (продовження) строку кредитування відбувається кожен раз, коли позичальник продовжує користуватись кредитними коштами після спливу раніше визначеного строку кредитування, але загалом не може перевищувати 60 днів. У випадку, якщо внаслідок чергового продовження строку кредитування позичальником у спосіб, вказаний цим пунктом, загальний період пролонгації на стандартних (базових) умовах перевищить 60 днів, таке продовження здійснюється на кількість днів, що залишилась до досягнення загальним строком пролонгації на стандартних (базових) умовах 60 днів. Користування кредитними коштами припиняється, якщо у позичальника відсутня заборгованість перед кредитодавцем за кредитом (тілом кредиту). Якщо позичальник здійснює продовження строку кредитування (пролонгацію) на стандартних (базових) умовах, проценти за користування кредитом протягом періоду, на який продовжено строк кредитування, нараховуються за стандартною (базовою) ставкою, наведеною в пункті 1.6 цього Договору.
Натомість, ОСОБА_1 у встановлений кредитними договорами строк не повернув грошові кошти, не сплатив проценти за користування ними та комісію за надання кредиту.
Станом на 26 грудня 2021 року ТОВ «Мілоан» нарахувало заборгованість за кредитним договором № 3936001 у розмірі 8003, 00 коп., із яких 2000 грн. тіло кредиту, 6003,00 грн. проценти.
Так, розрахунком заборгованості підтверджується, що з 12.10.2021 року по 27.10.2021 року нараховувалися відсотки за користування кредитом за процентною ставкою у розмірі 0,01%, а в період з 27.10.2021 року по 26.12.2021 - за процентною ставкою 5 %.
До цієї заборгованості ТОВ «Вердикт Капітал» донарахувало ОСОБА_1 проценти за користування кредитними коштами за період з 13 січня 2022 року до 23 лютого 2022 року у розмірі 4200,00 грн.
Станом на 23 грудня 2021 року ТОВ «Мілоан» нарахувало заборгованість за кредитним договором №1016422313 у розмірі 18960,00 грн., із яких 4000 грн. тіло кредиту, 13800,00 грн. проценти, 1160,00 грн. комісія.
Так, розрахунком заборгованості підтверджується, що з 09.10.2021 року по 24.10.2021 року нараховувалися відсотки за користування кредитом за процентною ставкою у розмірі 3,00%, а в період з 24.10.2021 року по 23.12.2021 - за процентною ставкою 5 %.
До цієї заборгованості ТОВ «Вердикт Капітал» донарахувало ОСОБА_1 проценти за користування кредитними коштами за період з 13 січня 2022 року до 23 лютого 2022 року у розмірі 7600,00 грн.
Слід зазначити, що ТОВ «Коллект Центр» не надало суду детальної виписки яким чином та на яких підставах ТОВ «Вердикт Капітал» здійснювало подальше нарахування суми процентів за користування кредитом за договорами № 3936001 від 12.10.2021 та № 101642313 від 09.10.2021.
Як вбачається із договорів про споживчий кредит № 3936001 від 12.10.2021 та № 101642313 від 09.10.2021 сторони, діючи відповідно до положень ст. 6, 627 ЦК України, врегулювали відносини щодо сплати процентів за користування кредитом, що передбачено розділами 1, 2 договорів.
Згідно п. 1.5.2 договору № 3936001 від 12.10.2021 проценти за користування кредитом: 3.00 грн., які нараховуються за ставкою 0,01%, відсотків від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом.
Згідно п. 1.5.2 договору № 101642313 проценти за користування кредитом: 1800 грн., які нараховуються за ставкою 3.00%, відсотків від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом.
Пункт 1.6. договорів визначає, що стандартна (базова) процентна ставка за користування кредитом становить 5.00 відсотків від фактичного залишку кредиту за кожен день користування кредитом.
Відповідно до умов п. 1.7. договору, тип процентної ставки за цим договором: фіксована. Особливості нарахування процентів визначені п.п.2.2,2.3 цього договору.
Cторонами було погоджено строк дії договорів. Відповідно до п. 1.3 договору № 3936001 від 12.10.2021 - строк договору 15 днів з 12.10.2021 року.
Згідно п. 1.4 договору дата повернення кредиту і сплати комісії за надання кредиту та процентів за користування кредитом 27.10.2021 року.
Відповідно до п. 1.3 договору № 101642313 від 09.10.2021 - строк договору 15 днів з 09.10.2021 року.
Згідно п. 1.4 договору дата повернення кредиту і сплати комісії за надання кредиту та процентів за користування кредитом 24.10.2021 року.
Отже, сторонами було погоджено процентну ставку, за якою нараховуються проценти за користування кредитом у межах строку кредитування.
Згідно п. 2.3. продовження вказаного в п.1.3 договору строку кредитування може відбуватись на пільгових або стандартних (базових) умовах, наступним чином: 2.3.1.1. пролонгація на пільгових умовах: позичальник має право неодноразово продовжувати строк кредитування, за умови, що кредитодавцем надана така можливість позичальнику відповідно до розділу 6 правил надання фінансових кредитів (послуг товариством (далі - правила), що розміщені на веб-сайті товариства miloan.ua (далі сайт товариства) за посиланням https://miloan.ua/s/documents і є невід`ємною частиною цього договору. Для продовження строку кредитування за цим пунктом позичальник має вчинити дії передбачені розділом 6 Правил, у т.ч. сплатити комісію за управління та обслуговування кредиту та певну частку заборгованості по кредиту.
В матеріалах справи відсутні докази на підтвердження пролонгації строку кредитування.
При цьому, нарахуванням відсотків за користування кредитом позивачем здійснювалося і поза межами строку кредитування.
Відповідно до п.2.3.1.2 договору позичальник може збільшити строк кредитування на один день шляхом продовження користування кредитними коштами після завершення строку кредитування. Таке збільшення (продовження) строку кредитування відбувається кожен раз, коли позичальник продовжує користуватися кредитними коштами після спливу раніше визначеного строку кредитування, але загалом не може перевищувати 60 днів. Якщо позичальник здійснює продовження строку кредитування на стандартних умовах, проценти за користування кредитом протягом періоду на який продовжено строк кредитування нараховуються за стандартною (базовою) ставкою, наведеною в п. 1.6. Договору.
Аналіз вищенаведених умов договору свідчить про їх явну суперечливість між собою.
Зокрема, п.2.2.1 договору чітко визначає, що у випадку продовження позичальником строку кредитування він має додатково сплатити комісію, при цьому конкретної прив`язки до п.2.3.1.1 або п.2.3.1.2, які передбачають пролонгацію на пільгових та стандартних (базових) умовах, не містить, а лише відсилається на загальний пункт 2.3 договору.
Належних доказів того, що відповідач, як позичальник, вчинив певні дії, які б об`єктивно свідчили б про його добру волю і бажання здійснити пролонгацію кредиту, зокрема сплатив відповідну комісію, як це передбачено п.2.2.1 договору, до матеріалів позову не додано та в позові не зазначено.
Крім цього, структура самого договору про споживчий кредит достатньо свідчить, що строк кредитування визначається предметом договору (розділ 1) і становить 15 днів, а подальші умови, що визначені у розділі 2 договору, передбачають лише умови виконання самого предмета договору, тобто розділу 1 договору, який і включає у себе строк кредитування.
З урахуванням викладеного, суд вважає, що правомірним є стягнення із відповідача ОСОБА_1 на користь ТОВ «Коллект Центр» відсотків за користування кредитними коштами у межах погодженого сторонами строку кредитування: 
- за договором № 3936001 від 12.10.2021, тобто, за період з 12 жовтня 2021 року по 27 жовтня 2021 року, що становить 15 днів* 0,20 = 3,00 грн.
- за договором № 101642311 від 09.10.2021, тобто, за період з 09 жовтня 2021 року по 24 жовтня 2021 року, що становить 15 днів* 120 = 1800 грн.
Аналогічний висновок викладено у постанові Київського апеляційного суду від 15 грудня 2025 року у справі № 379/485/25.
Щодо стягнення комісії з відповідача у розмірі 1160 грн. за договором № 101642311 від 09.10.2021 суд зазначає наступне.
Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про споживче кредитування», загальні витрати за споживчим кредитом - витрати споживача, включаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за додаткові та супутні послуги кредитодавця та кредитного посередника (за наявності), для отримання, обслуговування і повернення кредиту.
Згідно з ч. 2 ст. 8 Закону України «Про споживче кредитування» до загальних витрат за споживчим кредитом включаються, зокрема, комісії кредитодавця, пов`язані з наданням, обслуговуванням і поверненням кредиту, у тому числі комісії за обслуговування кредитної заборгованості, розрахунково-касове обслуговування, юридичне оформлення тощо.
Отже, Закон України «Про споживче кредитування» передбачає право банку встановлювати у кредитному договорі комісію за надання кредиту.
Комісія за обслуговування кредитної заборгованості може включати плату за надання інформації про стан кредиту, яку споживач вимагає частіше одного разу на місяць. Умова договору про споживчий кредит, укладеного після набуття чинності Законом України «Про споживче кредитування» щодо оплатності інформації про стан кредитної заборгованості, яку споживач вимагає один раз на місяць, є нікчемною відповідно до ч. 1 та 2 ст. 11, ч. 5 ст. 12 Закону України «Про споживче кредитування».
Зазначене узгоджується з висновками викладеними у постанові Великої Палати Верховного Суду від 13 липня 2022 року у справі № 496/3134/19.
Виходячи з аналізу вимог п. 4 ч. 1 ст. 1,ч. 2 ст. 8, ч. 1 ст.1, ст. 47 Закону України «Про банки і банківську діяльність», роз`яснень Великої Палати Верховного Суду у постанові від 13 липня 2022 року по справі №496/3134/19 щодо застосування ст. 11 Закону України «Про споживче кредитування», така форма витрат, як комісія за надання кредиту існує на законодавчому рівні, визначається кожним банком (фінансовою установою) індивідуально та затверджується внутрішніми актами.
Отже, спеціальним законодавством України прямо визначені легальні можливості позивача, як включати до тексту кредитних договорів із споживачами умови щодо нарахування комісії, так і в подальшому нараховувати її, а також стягувати суму несплаченої вищевказаної комісії з відповідача (в т.ч. і в судовому порядку).
Пунктом 1.5.1 укладеного між сторонами договору про споживчий кредит визначено, що комісія за надання кредиту 1160 грн., яка нараховується за ставкою 29 відсотків від суми кредиту одноразово.
Сплата комісії передбачена п 2.2.1 договору про споживчий кредит.
Отже, умови договору про споживчий кредит від 09 жовтня 2021 року щодо розміру та порядку сплати комісії ОСОБА_1 погоджено, Закону України «Про споживче кредитування» вказані умови не суперечать, а тому вимоги в цій частині підлягають до задоволення.
Щодо вимоги про стягнення заборгованості за договором позики № 77745389 (на умовах повернення позики в кінці строку позики) від 18.09.2021, суд приходиться до наступного висновку.
Як встановлено з матеріалів справи, сума позики становить 2126,00 грн., строк кредитування за договором позики № 77745389 від 18.09.2021 був погоджений сторонами та становив 30 днів з 18.09.2021 року (дата надання позики) по 18.10.2021 рік (дата повернення позики (останній день). Погоджено денну фіксовану процентну ставку в розмірі 1,99 % (п. 2.3. Договору). Умов щодо пролонгації чи авто-пролонгації вказаний договір не містить.
Відповідно до таблиці обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит (додаток №1 до договору позики №77745389), загальна вартість кредиту складає 2132,38 грн., із них чиста сума кредиту - 2126,00 грн., проценти за користування кредитом - 6,38 грн. Дата видачу кредиту/дата платежу: 18.09.2021, кінцева дата - 18.10.2021, кількість днів у розрахунковому періоду становить 30 днів. 
Отже, розмір відсотків, що були передбачені умовами договору та погоджені сторонами становить 6,38 грн.
Пунктом 17 договору передбачено, що у випадку перевищення суми позики розміру однієї мінімальної заробітної плати, за користування позикою понад встановлений договором строк, нараховується процентна ставка за понадстрокове користування позикою, її частиною, у розмірі 2,70% за кожен день такого користування з урахуванням обмежень, встановлених чинним законодавством.
Проте, як вбачається з матеріалів справи, додаткових договорів щодо продовження строку дії договору позики між сторонами не укладалось. Також, договором не визначені чіткі підстави, з настанням яких, строк дії договору позики вважається продовженим на умовах визначених пунктом 17 договору.
Матеріали справи не містять доказів того, що позичальник ініціював продовження строку користування кредитом, зміну дати повернення всієї суми кредиту та у зв`язку з цим сплачував підвищені відсотки, які в договорі названі як фіксовані чи відсотки, що сплачуються за понаднормове користування кредитом (2.7%).
Як передбачено ч. 1 ст. 637 ЦК України, тлумачення умов договору здійснюється відповідно до ст. 213 ЦК України.
Якщо за допомогою загальних підходів до тлумачення змісту правочину, передбачених у ч. 3 та 4 ст. 213 ЦК України, неможливо встановити порядок проведення розрахунків між сторонами, необхідно застосовувати тлумачення contra proferentem (лат. verba chartarum fortius accipiuntur contra proferentem - слова договору повинні тлумачитися проти того, хто їх написав). Поки не доведене інше, презюмується, що такою стороною була особа, яка є професіоналом у відповідній сфері, що вимагає спеціальних знань (висновки Верховного Суду в складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 5 грудня 2022 року в справі № 753/8945/19).
Позивач, як юридична особа, діяльність якою пов`язана з наданням фінансових послуг і яка підготувала проект договору позики - є сильнішою стороною у цих правовідносинах, а тому тлумачення умов договору повинно здійснюватися на користь відповідача.
Згідно з пунктом 6.23 постанови Великої Палати Верховного Суду від 23 травня 2018 року у справі № 910/1238/17 плата за прострочення виконання грошового зобов`язання врегульована законодавством. У цьому разі відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. У пункті 6.20. цієї постанови також зазначається, що термін «користування чужими грошовими коштами» може використовуватися у двох значеннях. Перше - це одержання боржником (як правило, за плату) можливості правомірно не сплачувати кредитору борг протягом певного часу. Друге значення - прострочення виконання грошового зобов`язання, коли боржник повинен сплатити гроші, але неправомірно не сплачує їх.
Згідно пункту 20 Великої Палати Верховного Суду від 24 січня 2019 року по справі №5017/1987/2012 зазначено, що така правова позиція Великої Палати Верховного Суду полягає у тому, що відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК кредитний договір може встановлювати проценти за неправомірне користування боржником грошовими коштами як наслідок прострочення боржником виконання грошового зобов`язання. І такі проценти можуть бути стягнуті кредитодавцем й після спливу визначеного кредитним договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з ч. 2 ст. 1050 ЦК.
Разом з тим, за умовами укладеного між сторонами договору, позивач відповідно до ст. 1048 ЦК України має право стягнути заборгованість по нарахованих та несплачених процентах за користування кредитними коштами у межах погодженого сторонами строку кредитування (30 днів), тобто до 18 жовтня 2021 року, а після закінчення строку кредитування, у позикодавця відсутні правові підстави нараховувати відсотки, та у разі прострочення позичальником грошового зобов`язання позикодавець має право на стягнення грошових коштів відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України. 
Тому з підстав, заявлених в позові, з позичальника підлягають стягненню проценти, які є звичайною платою за користування грошима, нараховані за період до прострочення боржника відповідно до умов договору та частини першої ст. 1048 ЦК України як плата за надану позику (кредит), а саме за період з 18.09.2021 до 18.10.2021 року у розмірі 6,38 грн. (згідно умов договору та таблиці обчислення вартості кредиту, яка між сторонами погоджена) згідно договору позики № 77745389 (на умовах повернення позики в кінці строку позики) від 18.09.2021 року.
В даному випадку права позивача можуть бути захищені шляхом застосування механізму, визначеного ст. 625 ЦК України, вимоги про що останній заявив лише за 2 дні.
Щодо позовних вимог про стягнення 3% річних за договором позики №77745389 від 18.09.2021 суд зазначає наступне.
Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Згідно ст. 611 ЦК України при порушенні зобов`язання наступають правові наслідки установлені договором або законом.
Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
За змістом цієї норми закону нарахування трьох процентів річних входять до складу грошового зобов`язання і є особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступає способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.
Саме такий висновок відповідає правовій позиції Верховного Суду України, викладений у постанові від 01.10.2014 у справі № 6-113цс14, з якою погодилась Велика Палата Верховного Суду у постанові від 16.05.2018 у справі № 686/21962/15-ц, провадження № 14-16цс18.
У порушення зазначених норм закону та умов договору відповідач взяті на себе зобов`язання за договором позики № 77745389 від 18.09.2021 року належним чином не виконав, оскільки не надав своєчасно первісному кредитору, TOB «1 Безпечне агентство необхідних кредитів», а згодом і ТОВ "Вердикт Капітал" та ТОВ «Коллект Центр» грошові кошти для погашення заборгованості за борговими зобов`язаннями відповідно до умов договору. Таким чином, ухиляючись від сплати заборгованості за кредитом, відповідач порушує зобов`язання за вищевказаним кредитним договором.
Відтак, сума 3% річних за період з 22 лютого 2022 року по 23 лютого 2022 року, що нараховані на суму заборгованості 2126,00 грн., підлягають до задоволення.
З огляду на викладене з відповідача на користь позивача підлягає стягненню заборгованість за договором про споживчий кредит за договором № 3936001 від 12.10.2021 р., у розмірі 2003,00 гривні, з яких заборгованість за тілом кредиту 2000,00 гривень; заборгованість за нарахованими процентами 3,00 гривні; - за договором №101642313 від 09.10.2021 р., у розмірі 6960,00 гривень, з яких заборгованість за тілом кредиту 4000,00 гривень; заборгованість за нарахованими процентами 1800,00 гривень; заборгованість за комісіями 1160,00 гривень; - за договором №77745389 від 18.09.2021 р., у розмірі 2132,38 гривень, з яких заборгованість за тілом кредиту 2126,00 гривень; заборгованість за нарахованими процентами - 6,38 гривні; нараховані 3% річних 0,34 гривні;
Аналогічний висновок викладено у постанові Київського апеляційного суду від 24 вересня 2025 року у справі № 755/19215/24.
З огляду на наведене, позов підлягає задоволенню частково.
Відповідно з ч.ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Згідно п. 3 ч. 2 ст. 141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Оскільки позов товариства з обмеженою відповідальністю «Коллект Центр» задоволено частково, то суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача на відшкодування витрат по сплаті судового збору 585,63 грн. (11095,72 грн. * 2422,40 грн. /45895,79 грн.).
Щодо вимог про стягнення витрат на правову допомогу, то суд приходить до наступного.
До стягнення представник позивача також заявив 16000,00 грн. витрат на професійну правничу допомогу.
На підтвердження цих витрат до позову додано: договір про надання правової допомоги № 01-07/2024 від 01 липня 2024 року, укладений між АО «Лігал Ассістанс» та ТОВ «Коллект Центр»; прайс-лист АО «Лігал Ассістанс»; заявку про надання юридичної допомоги № 1696 від 01.08.2025 року до договору № 01-07/2024 від 01.07.2024 року, підписаною керівниками АО «Лігал Ассістанс» та ТОВ «Коллект Центр», згідно з якою сторони погодили надання правових послуг по супроводу примусового стягнення заборгованості з ОСОБА_1 , визначивши загальну ціну 16000 грн., до якої включено: надання усної консультації з вивчення документів 4000 грн. (2 години - вартістю 2000 грн. за 1 год.), складання позовної заяви про стягнення боргу для подачі до суду 12000 грн. (4 години вартістю 3000 грн. за 1 год.); витяг з акту № 13 про надання юридичної допомоги від 28 листопада 2025 року, підписаний АО «Лігал Ассістанс» та ТОВ «Коллект Центр», згідно з яким загальна вартість наданих послуг складає 16000 грн. та за видами виконаних робіт відповідає заявці про надання юридичної допомоги; 
Питання витрат, пов`язаних з правничою допомогою адвоката, урегульоване ст.137 ЦПК України.
У частині 2 статті 137 ЦПК України визначено, що за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:
1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;
2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Частиною 3 статті 137 ЦПК України передбачено, що для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Із матеріалів позову вбачається, що сама позовна заява підписана директором ТОВ «Коллект Центр» Ткаченко М.М.
Позовна заява до суду надійшла через підсистему «Електронний суд» з матеріалів цього позову, вбачається, що його відправником та підписувачем є також ТОВ «Коллект Центр».
Крім того, директор ТОВ «Коллект Центр» Ткаченко М.М. особисто приймала участь у судовому засіданні 27.03.2026.
Суд враховує, що дана категорія справ є поширеною і не є складною, не потребує особливих затрат часу на вивчення документів, які фактично є типовими, через що для фахового юриста, тим більше адвокатського об`єднання, не вимагала значних часових затрат для надання усної консультації з вивченням документів.
Аналіз наданих адвокатом послуг свідчить про те, що адвокат підготував процесуальні документи по суті справи (позовну заяву) здійснив аналіз обставин спірних правовідносин та надання правових рекомендацій. Разом з тим суд, дійшов висновку, що заявлений до відшкодування за рахунок відповідача розмір витрат на правову допомогу є завищеним. Суд визнає, що позивач вільний у виборі представника та у визначенні розміру його гонорару за домовленістю сторін, проте цей вибір не повинен бути надмірно обтяжливим для іншої сторони процесу при вирішенні судом питання про розподіл судових витрат.
Тому, враховуючи вищевказане та беручи до уваги принципи співмірності та розумності судових витрат, критерії реальності адвокатських витрат, часткове задоволення позову, суд дійшов висновку про стягнення з відповідача на користь позивача витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 3000 грн.
Керуючись ст.ст. 3, 12, 13, 19, 81, 133, 141, 247, 258, 259, 263-265, 268, 274, 279, 280-284, 352, 354 ЦПК України, ст.ст. 16, 512, 526, 527, 610, 628, 1050, 1054, 1077, 1078, 1081 ЦК України, суд,
УХВАЛИВ:
Позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Коллект Центр" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю ''Коллект Центр" заборгованість:
- за договором № 3936001 від 12.10.2021 р., у розмірі 2003,00 гривні, з яких заборгованість за тілом кредиту 2000,00 гривень; заборгованість за нарахованими процентами 3,00 гривні;
- за договором №101642313 від 09.10.2021 р., у розмірі 6960,00 гривень, з яких заборгованість за тілом кредиту 4000,00 гривень; заборгованість за нарахованими процентами 1800,00 гривень; заборгованість за комісіями 1160,00 гривень;
- за договором №77745389 від 18.09.2021 р., у розмірі 2132,38 гривень, з яких заборгованість за тілом кредиту 2126,00 гривень; заборгованість за нарахованими процентами - 6,38 гривні; нараховані 3% річних 0,34 гривні;
а всього стягнути заборгованість на загальну суму 11095 (одинадцять тисяч дев`яносто п`ять) гривень 72 копійки.
У задоволенні решти позовних вимог відмовити.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю ''Коллект Центр" понесені ним судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 585 (п`ятсот вісімдесят п`ять) гривень 63 коп. та витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 3000 (три тисячі) гривень 00 коп.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, що може бути подана ним протягом тридцяти днів з дня проголошення заочного рішення.
Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку, встановленому ЦПК України.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Київського апеляційного суду.
У випадку проголошення у судовому засіданні лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.
Учасникам справи, які не були присутні в судовому засіданні, або якщо судове рішення було ухвалено поза межами судового засідання чи без повідомлення (виклику) учасників справи, копія судового рішення надсилається протягом двох днів з дня його складання у повному обсязі в електронній формі у порядку, визначеному законом, - у випадку наявності у особи офіційної електронної адреси, або рекомендованим листом з повідомленням про вручення, якщо така адреса відсутня.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Повне найменування сторін:
позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Коллект Центр», код за ЄДРПОУ 44276926, адреса місцезнаходження: вул. Мечнікова, 3, офіс 306, м. Київ, 01133.
відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_4 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 .
Повний текст судового рішення складено та підписано 28.04.2026

Суддя      О.В. Невгад