Справа № 587/723/26 

РІШЕННЯ 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 квітня 2026 року    м. Суми
Сумський районний суд Сумської області в складі: головуючого судді Гончаренко Л.М., з участю секретаря судового засідання Макошенець С.І., представника позивача – адвоката Кондратенко С.Ю., розглянув у порядку загального позовного провадження справу за позовом ОСОБА_1 до АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА «СУМИХІМПРОМ» про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні та індексації заборгованості по заробітній платі

УСТАНОВИВ:

В березні 2026 року позивач звернувся до суду з позовом до Публічного акціонерного товариства (правильно акціонерного товариства) «СУМИХІМПРОМ» про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні та індексацію заборгованості по заробітній платі, яку було уточнено 17.04.2026 року. Вимоги мотивовано тим, що він працював у АТ «СУМИХІМПРОМ», а 02.12.2025 року був звільнений з роботи за власним бажанням на підставі статті 38 КЗпП України. У день звільнення товариство не провело із ним повного розрахунку, зокрема не виплатило заробітну плату у розмірі 114190.45 грн, що змусило позивача звернутися до суду з відповідною заявою про видачу судового наказу. Не проведення з вини власника розрахунку з працівником у день звільнення, а тому позивач має право на стягнення середнього заробітку з 03.12.2025 (день звільнення) по 23.04.2026 включно (в межах шестимісячного строку визначеного статтею 117 КЗпП України) і становить 57815.50 грн. А тому позивач просить суд стягнути з відповідача на свою користь середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні у розмірі 57815.50 грн. Крім того позивач просить стягнути з відповідача суму індексації за період часу з грудня 2023 року по грудень 2025 року в загальній сумі 10466,13 гривень.
24.03.2026 в системі Електронний суд відповідач АТ «СУМИХІМПРОМ» в особі представника юридичної особи Казбан В.М. подано відзив, відповідно до якого Відповідач вважає, що вимоги Позивача щодо стягнення сум середнього заробітку є не справедливими, не співмірними та не пропорційними зі встановленим розміром заборгованості, характером цієї заборгованості, умовами що склалися в період воєнного стану, діями Позивача та Відповідача. Судова практика Європейського суду з прав людини розглядає принцип «пропорційності» як невід`ємну складову та інструмент верховенства права, зокрема й у питаннях захисту права працівника на оплату праці. Введення воєнного стану в України, істотно вплинули на господарську діяльність АТ «СУМИХІМПРОМ», внаслідок чого воно опинилося у вкрай скрутному фінансовому становищі, не здійснюючи нормальну господарську діяльність і, не отримуючи прибутку, зобов`язане нараховувати та виплачувати заробітну плату усім своїм працівниками, які фактично на період простою не виконували будь-яку роботу. Просить суд позовні вимоги ОСОБА_2 до АТ «СУМИХІМПРОМ» (код ЄДРПОУ 05766356) задовольнити частково, розмір середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні зменшити.Щодо позовних вимог Позивача про стягнення індексації заборгованості по заробітній платі у розмірі 10 466,13 гри., то вважають їх не обґрунтованими та не вірно розрахованими, оскільки при розрахунку позивач не взяв до уваги та розрахунку липень 2025 року, коли відбулося погашення заборгованості по заробітній платі на 10 000 гри., та відповідач сплатив Позивачу понад нараховану заробітну плату за липень 2025 року 3339,85 грн., тобто здійснював погашення заборгованості по заробітній платі.
17.04.2026 представник позивача подала відповідь на відзив, відповідно до якої просить розглянути справу у межах уточнених вимог та ухвалити рішення, яким позов задовольнити повністю. Викладені відповідачем у відзиві обставини фактично зводяться до уникнення останнім від виконання свого обов`язку, тому не мають бути прийняті судом до уваги.
В судове засідання позивач та представник відповідача не з`явилися, повідомлені належним чином про дату, час та місце судового засідання. Неявка усіх учасників судового процесу не перешкоджає розгляду позову по суті. 
Фактичні обставини справи
Судом встановлено, що згідно з наказом №396 АТ«СУМИХІМПРОМ» від 02.12.2025 ОСОБА_2 звільнений із посади електрогазозварника на підставі статті 38 КЗпП України за власним бажанням (а.с. 5-6).
Згідно з довідкою про доходи заборгованість перед ОСОБА_1 на дату звільнення становила 114190,45 гривень (а.с. 7).
В подальшому, згідно наказу Сумського районного суду Сумської області від 24.12.2025 року вказану заборгованість в сумі 114190,45 гривень було стягнуто з АТ «Сумихімпром» на користь ОСОБА_1 (а.с. 10).
Мотиви суду і застосовані норми права
Заперечуючи проти позовних вимог, відповідач послався на поважні причини непроведення повного розрахунку по заробітній платі при звільненні позивачки. Зокрема, відповідач зазначив, що затримка виплати Позивачу належних при звільнені сум у строки, визначені статтею 116 КЗпП України, відбулась не з вини АТ «СУМИХІМПРОМ», а внаслідок об`єктивних обставин, непереборної сили (воєнного стану), які вплинули на фінансову стабільність підприємства і поставили під загрозу можливість виконання фінансово-господарських зобов`язань.
Відповідно до ст. 10 Закону України «Про організацію трудових відносин в умовах воєнного стану» заробітна плата виплачується працівнику на умовах, визначених трудовим договором. Роботодавець повинен вживати всіх можливих заходів для забезпечення реалізації права працівників на своєчасне отримання заробітної плати. Роботодавець звільняється від відповідальності за порушення зобов`язання щодо строків оплати праці, якщо доведе, що це порушення сталося внаслідок ведення бойових дій або дії інших обставин непереборної сили. Звільнення роботодавця від відповідальності за несвоєчасну оплату праці не звільняє його від обов`язку виплати заробітної плати. У разі неможливості своєчасної виплати заробітної плати внаслідок ведення бойових дії, строк виплати заробітної плати може бути відтермінований до моменту відновлення діяльності підприємства.
У зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до п. 20 ч. 1 ст. 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» Указом Президента України із 05.30 год. 24.02.2022 в Україні введено воєнний стан, який неодноразово продовжувався і діє по теперішній час.
Відповідно до розділу 1 п. 1.7 Наказу Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України від 22.12.2022 № 309 «Про затвердження Переліку територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих Російською Федерацією» зі змінами та доповненнями, м. Суми Сумської міської територіальної громади (UА59080270000073662) з 06.03.2024 віднесено до територій, на якій можливі бойові дії.
У зв`язку з активізацією на початку 2024 року активних бойових дій на державному кордоні України в межах Сумської області в м. Суми збільшилася кількість сповіщень про повітряну тривогу, пов`язаних з бомбардуванням, нанесенням ракетних ударів, ударів БПЛа, в тому числі по території міста. Внаслідок цих військових дій у 2022-2025 роках були пошкоджені адміністративна будівля заводоуправління, приміщення цехів ЦСК-4, ЦСМД, ЦЦКВП і А, МСЧ, будівля прохідної ЦОФ-2, склад ПММ та ЛЗР, склад готового продукту «Піросульфіт», інше нерухоме майно та обладнання. Внаслідок військових ударів, підприємство було вимушено зупиняти свою виробничу діяльність на невизначені терміни, витрачати кошти на ремонт приміщень, відновлення обладнання та нести додаткові значні збитки. За вказаними фактами, слідчими підрозділами ГУНП в Сумській області та СБУ в Сумській області відриті кримінальні провадження, відомості про які внесені до ЄРДР. На сьогодні досудове розслідування у кримінальних провадженнях триває, збитки встановлюються. 
Введення воєнного стану в України, також істотно порушило логістику АТ «СУМИХІМПРОМ», внаслідок чого у підприємства були порушені зв`язки із постачальниками сировини та покупцями готової продукції. Зазначені вище фактори, істотно вплинули на господарську діяльність АТ «СУМИХІМПРОМ», внаслідок чого воно опинилося у вкрай скрутному фінансовому становищі.
Загальна орієнтована сума збитків (з урахуванням руйнувань інших об`єктів соціальної сфери Товариства) від військових обстрілів складає більше 400 млн. грн
З 13.09.2023 підприємство фактично перебуває на простої (накази від 13.09.2023 № 155/6 та від 30.10.2024 № 144/49). 
Наведене у сукупності, свідчить про відсутність умислу у діях роботодавця щодо несвоєчасної виплати Позивачу заробітної плати та підтверджує, що унеможливлення виконання АТ «СУМИХІМПРОМ» обов`язків, передбачених законодавством України про працю, спричинено впливом дії обставин збройної агресії рф проти України, що стало підставою введення воєнного стану в Україні, втрата логістичних зв`язків з постачальниками сировини та покупцями готової продукції, вимушені простої підприємства, пов`язані з повітряними тривогами та тривалими відключеннями електроенергії, знищення та пошкодження виробничих приміщень через обстріли, що призвело до неможливості нормальної господарської діяльності підприємства у повному обсязі. Враховуючи, що внаслідок ведення бойових дій, строк виплати заробітної плати може бути відтермінований до моменту відновлення діяльності АТ «СУМИХІМПРОМ».
Суд вважає, що зазначені відповідачем обставини певним чином ускладнили виконання ним положень статті 116 КЗпП України, зокрема щодо обов`язку провести розрахунок по заробітній платі при звільненні позивача в повному обсязі, однак не звільняють відповідача від виконання цього обов`язку.
Суд встановив, що розрахунок при звільненні ОСОБА_1 02.12.2025 не проведено. Згідно наказу Сумського районного суду Сумської області від 24.12.2025 року заборгованість в сумі 114190,45 гривень було стягнуто з АТ «Сумихімпром» на користь ОСОБА_1 (а.с. 10). 
Відповідач у відзиві фактично проти задоволення позовних вимог щодо стягнення заборгованості по заробітній платі не заперечив.
Таким чином, суд вважає, що підлягає стягненню середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні позивача.
У позовній заяві позивач просив стягнути середній заробіток за весь час затримки розрахунку при звільненні за період з 03.12.2025 (наступний день після звільнення) по 23.04.2026 включно, що становить 4 міс 14 роб. днів, у розмірі відповідно до розрахунку 57815.50 грн (12430,44 грн*4міс+578.16 грн*14 днів).
Разом з тим, в цій частині суд вважає за необхідне задовольнити позовні вимоги частково, виходячи з наступного.
У відповідності до правової позиції Великої Палати Верховного Суду від 26.06.2019 у справі № 761/9584/15-ц (14-623цс18) метою стст.116-117 КЗпП України є захист майнових прав працівника у зв`язку з його звільненням з роботи, зокрема захист права працівника на своєчасне одержання заробітної плати за виконану роботу, яка є основним засобом до існування працівника, необхідним для забезпечення його життя.
З огляду на положення ч. 2 ст. 117 КЗпП України, розмір середнього заробітку, що може бути стягнуто судом з роботодавця, залежить від задоволення вимоги про стягнення несплаченої заробітної плати при звільненні.
Відшкодування, передбачене статтею 117 КЗпП України, спрямоване на компенсацію працівнику майнових втрат, яких він зазнає внаслідок несвоєчасного здійснення із ним розрахунку з боку роботодавця.
Загальною ознакою цивільно-правової відповідальності є її компенсаторний характер. Заходи цивільно-правової відповідальності спрямовані не на покарання боржника, а на відновлення майнової сфери потерпілого від правопорушення. Відповідно до ч. 1 ст. 9 ЦК України, така спрямованість притаманна і заходу відповідальності роботодавця, передбаченому ст. 117 КЗпП України.
З огляду на наведені мотиви про компенсаційний характер заходів відповідальності у цивільному праві, виходячи з принципів розумності, справедливості та пропорційності, суд за певних умов може зменшити розмір відшкодування, передбаченого ст. 117 КЗпП України.
Встановлений ст. 117 КЗпП України механізм компенсації роботодавцем працівнику середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні не передбачає чітких критеріїв встановлення справедливого та розумного балансу між інтересами звільненого працівника та його колишнього роботодавця.
Такі висновки містить постанова Великої Палати Верховного Суду від 08 жовтня 2025 року в справі № 489/6074/23.
Крім того, у постанові Великої Палати Верховного Суду від 08 жовтня 2025 року в справі № 489/6074/23 сформульовано загальний правовий висновок про застосування статті 117 КЗпП України в редакції Закону № 2352-IX, зазначено, що, розглядаючи спори про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні після 19 липня 2022 року, необхідно брати до уваги співмірність заявленої до стягнення суми відшкодування з огляду на конкретні обставини справи. Під час здійснення такої оцінки необхідно керуватися критеріями, встановленими Великою Палатою Верховного Суду в постанові від 26 червня 2019 року в справі № 761/9584/15-ц для забезпечення справедливого балансу інтересів сторін трудових правовідносин. Розмір відшкодування суд може зменшити незалежно від ступеня задоволення позовних вимог про стягнення належних звільненому працівникові сум. Однак загальний період нарахування компенсації не може перевищувати шести місяців.
Беручи до уваги, що затримка розрахунку при звільненні позивача була певним чином пов`язана з об`єктивними причинами, які істотно вплинули на господарську діяльність відповідача і певним чином завадили відповідачу дотриматися положень ст. ст. 116-117 КЗпП України, суд вважає за необхідне зменшити розмір середнього заробітку за час затримки при розрахунку при звільненні позивача до 10000.00 грн, відмовивши в іншій частині позовних вимог за їх необґрунтованістю.
Відтак, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь ОСОБА_1 10 000,00 грн середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, відмовивши в іншій частині позовних вимог.
Компенсація працівникам втрати частини заробітної плати через порушення строків її виплати провадиться відповідно до індексу зростання цін на споживчі товари і тарифів на послуги у порядку, встановленому чинним законодавством (стаття 34 Закону України «Про оплату праці»).
Заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку власник або уповноважений ним орган (роботодавець) за трудовим договором виплачує працівникові за виконану ним роботу (частина перша статті 94 КЗпП України, частина перша статті 1 Закону України «Про оплату праці»).
Положенням статті 34 Закону України «Про оплату праці» передбачено компенсацію працівникам втрати частини заробітної плати у зв`язку із порушенням строків її виплати, що провадиться відповідно до індексу зростання цін на споживчі товари і тарифів на послуги у порядку, встановленому чинним законодавством. Згідно зі статтями 1, 2 Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати» від 19 жовтня 2000 року та Порядком проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 21 лютого 2001 року № 159, підприємства, установи і організації всіх форм власності та господарювання здійснюють компенсацію громадянам втрати частини доходів у випадку порушення встановлених строків їх виплати, у тому числі з вини власника або уповноваженого ним органу (особи), а саме у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати нарахованих громадянам грошових доходів: пенсії, соціальних виплат, стипендії, заробітної плати (грошового забезпечення) тощо.
Отже, кошти, які підлягають нарахуванню в порядку індексації заробітної плати та компенсації працівникам частини заробітної плати у зв`язку з порушенням строків її виплати, мають компенсаторний характер. Як складові належної працівникові заробітної плати ці кошти спрямовані на забезпечення реальної заробітної плати з метою підтримання достатнього життєвого рівня громадян та купівельної спроможності заробітної плати у зв`язку з інфляційними процесами та зростанням споживчих цін на товари та послуги.
Із роз`яснень, викладених у п. 22 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці» вбачається, що у справах, пов`язаних із вирішенням спорів про індексацію заробітної плати або компенсацію працівникам втрати її частини у зв`язку із затримкою її виплати, суди мають враховувати, що: індексація заробітної плати провадиться згідно зі ст. 33 Закону в період між переглядами Верховною Радою України розміру мінімальної заробітної плати і здійснюється відповідно до Закону «Про індексацію грошових доходів населення» і тих положень Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 липня 2003 р. N 1078 (з внесеними змінами та доповненнями), підвищення грошових доходів громадян у зв`язку з індексацією здійснюється з першого числа місяця, що настає за місяцем, в якому офіційно опубліковано індекс споживчих цін. Індексація грошових доходів населення проводиться у разі, коли величина індексу споживчих цін перевищила поріг індексації, який встановлюється в розмірі 101 відсотка.
Рішенням Конституційного Суду України від 22 лютого 2012 року № 4-рп/2012 надано роз`яснення, що строки звернення працівника до суду за вирішенням трудового спору як складова механізму реалізації права на судовий захист є однією з гарантій забезпечення прав і свобод учасників.
На підставі викладеного суд погоджується з проведеним позивачем розрахунком індексації, згідно якого сума компенсації, що підлягає до стягнення як компенсація втрати частини заробітної плати у зв`язку із порушенням строків її виплати складає 10466,13 грн.
Судом також враховано, що відповідачем не надано розрахунків на спростування вказаної суми компенсації.
Аналізуючи всі доводи сторін, Суд також приймає до уваги висновки ЄСПЛ, викладені в рішенні у справі «Ґарсія Руіз проти Іспанії» (Garcia Ruiz v. Spain), заява № 30544/96, п. 26, ECHR 1999-1, в якому суд зазначив, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожний довід.
Відповідно до пункту 30 рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Hirvisaari v. Finland» від 27 вересня 2001 року, рішення судів повинні достатнім чином містити мотиви, на яких вони базуються для того, щоб засвідчити, що сторони були заслухані, та для того, щоб забезпечити нагляд громадськості за здійсненням правосуддя.
Відповідно до статті 3 ЦПК України та статті 17 Закон України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» висновки ЄСПЛ є джерелом права.
Згідно пункту 41 висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення.
Щодо розподілу судових витрат між сторонами
Згідно з ч. 1, п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача.
Позивачем при зверненні до суду з цим позовом сплачений судовий збір у розмірі 1065 грн. 00 коп.
Таким чином, оскільки, позовні вимоги позивача задоволено частково на суму 20466 грн. 13 коп. (29,97 % позовних вимог) то з АТ «Сумихімпром» на користь ОСОБА_1 підлягає стягненню судовий збір в розмірі 319 грн. 18 коп.
Керуючись ст.ст. 141, 263-265,352, 354, 430 Цивільного процесуального кодексу України, суд-
УХВАЛИВ:
Позов задовольнити частково.
Стягнути з АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА «СУМИХІМПРОМ» (код ЄДРПОУ 05766356) на користь ОСОБА_1 , АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , - 10000,00 грн середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні з подальшим утриманням податків та зборів, 10466,13 гривень індексації заборгованості по заробітній платі, судові витрати у розмірі 319,18 грн.
В іншій частині позовних вимог відмовити.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається до Сумського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення (частина п`ята статті 268 ЦПК).
Інформація про сторони та інших учасників справи:
позивач ОСОБА_1 , АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 .
відповідач АКЦІОНЕРНЕ ТОВАРИСТВО «СУМИХІМПРОМ» код ЄДРПОУ 05766356, місцезнаходження: вул. Харківська, п/в 12, м. Суми,40003, Україна

Суддя          Л.М.Гончаренко