ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Справа № 500/1209/26
18 червня 2026 року	м.Тернопіль	

Тернопільський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Грицюка Р.П., розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , комісії з надання відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації ІНФОРМАЦІЯ_1 , військової частини НОМЕР_1 третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача ІНФОРМАЦІЯ_2 про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

До Тернопільського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 , п`ятого відділу ІНФОРМАЦІЯ_1 , комісії з надання відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації ІНФОРМАЦІЯ_1 , військової частини НОМЕР_1 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача ІНФОРМАЦІЯ_2 про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії, у якій просить: 
- визнати протиправним та скасувати рішення ІНФОРМАЦІЯ_1 та комісії з надання відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації ІНФОРМАЦІЯ_1 , оформлене протоколом №51 від 02.03.2026, у частині скасування ОСОБА_1 відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації на особливий період на підставі пункту 13 частини 1 статті 23 Закону України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію";
- зобов`язати 5 відділ Тернопільського районного територіального центру комплектування та соціальної підтримки та Комісію з надання відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації ІНФОРМАЦІЯ_1 поновити ОСОБА_1 відстрочку від призову на військову службу під час мобілізації на особливий період на підставі пункту 13 частини 1 статті 23 Закону України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію"; 
- визнати протиправним та скасувати наказ ІНФОРМАЦІЯ_1 №61 від 02.03.2026 "Про призов військовозобов`язаних та резервістів на військову службу під час мобілізації на особливий період" у частині призову та направлення ОСОБА_1 для проходження військової служби до військової частини НОМЕР_1 ; 
- визнати протиправним та скасувати наказ військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) про зарахування ОСОБА_1 до списків особового складу військової частини НОМЕР_1 та на всі види забезпечення; 
- зобов`язати військову частину НОМЕР_1 виключити зі списків особового складу військової частини НОМЕР_1 та звільнити з військової служби ОСОБА_1 
В обґрунтування позовних вимог позивачем зазначено, що йому протиправно скасовано відстрочку від призову на військову службу під час мобілізації на підставі п.13 ч.1 ст. 23 Закону України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію". Вказує, що він є єдиною людиною, яка відповідно до закону зобов`язана та в змозі утримувати свою матір з інвалідністю.
Ухвалою від 23.03.2026 позовну заяву залишено без руху та встановлено позивачу строк для усунення недоліків. Позивач усунув недоліки позовної заяви вчасно та повністю.
Ухвалою суду від. 06.04.2026 відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи.
Ухвалою суду від 09.04.2026 відмовлено у задоволенні клопотання представника позивача адвоката Сабатюк Н.П. про розгляд справи №500/1209/26 в порядку спрощеного позовного провадження в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.
Представником військової частини НОМЕР_1 подано відзив на позовну заяву, в якому військова частина НОМЕР_1 не визнає заявлених позовних вимог та вважає адміністративний позов не обґрунтованим та таким, що не підлягає задоволенню, мотивує це відсутністю правових підстав для задоволення позовних вимог.
Ухвалою суду від 23.04.2026 клопотання представника військової частини НОМЕР_1 про залучення ІНФОРМАЦІЯ_3 до участі у справі як третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача задоволено.
Представником ІНФОРМАЦІЯ_4 подано відзив на позовну заяву з якого слідує, що через центр надання адміністративних послуг позивач подав до комісії заяву за формою згідно із п.58 Порядку №560 з пакетом підтверджуючих документів про надання відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період за наявності підстав відповідно до п.13 частини першої статті 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію». За результатами розгляду заяви комісією щодо надання військовозобов`язаним відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації на особливий період ІНФОРМАЦІЯ_4 , відповідно до протоколу №51 від 02.03.2026, прийнято рішення про скасування позивачу раніше наданої відстрочки. Причина відмови: є інші члені родини, які можуть утримувати особу з інвалідністю.
Позивач за результатами проходження медичного огляду ВЛК при ІНФОРМАЦІЯ_5 , відповідно до довідки військово-лікарської комісії №2026-0302-1456-5557-0 від 02.03.2026 на підставі графи II Розкладу хвороб визнаний придатним до служби. Відповідно до наказу начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 (з питань мобілізаційної підготовки, мобілізаційної готовності та мобілізації) від 02.03.2026 №61 «Про призов військовозобов`язаних та резервістів на військову службу під час мобілізації, на особливий період» позивача призвано на військову службу під час мобілізації, на особливий період та відправлено до місця проходження військової служби у військову частину НОМЕР_1 . Також зазначає, що наказ від 02.03.2026 №61, яким позивача призвано та направлено для проходження військової служби за призовом під час мобілізації, є актом індивідуальної дії, тобто актом одноразового застосування, який станом на час вирішення справи вичерпав свою дію.
Отже, вважає, що організацію проведення призову позивача на військову службу під час мобілізації, на особливий період, що включала в себе надання відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період та порядок її оформлення, організацію медичного огляду та процедуру оформлення призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період, проведено із дотриманням встановленого порядку та в межах повноважень визначених законодавством.
Військова частина НОМЕР_1 подала до суду заперечення проти заявленого клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін. Ухвалою суду від 25.05.2026 у задоволенні клопотання представника позивача про розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін відмовлено.
Ухвалою суду від 25.05.2026 відмовлено у задоволенні клопотання представника позивача про виклик свідків та витребування доказів.
Інші відповідачі правом подати відзив на позовну заяву не скористалися, а тому розгляд справи судом здійснюється за наявними у справі матеріалами. Відповідно до ч.б ст.162 КАС України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.
Дослідивши матеріали справи, суд встановив такі обставини.
ОСОБА_1 перебуває на обліку в ІНФОРМАЦІЯ_4 ( ІНФОРМАЦІЯ_6 ). 29.01.2026 ОСОБА_1 особисто через центр надання адміністративних послуг направив на ім`я голови комісії територіального центру комплектування та соціальної підтримки заяву про надання (оформлення) відстрочки на підставі п.13 ч.І ст.23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію».
Як встановлено із витягу даних Резерв+, що сформований 24.02.2026, у позивача наявна відстрочка відповідно до п.13 ч.І ст.23 Закону №3543-ХІІ в строк до «завершення мобілізації».
Комісією щодо надання військовозобов`язаним відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації на особливий період ІНФОРМАЦІЯ_4 відповідно до протоколу №51 від 02.03.2026 прийнято рішення про скасування позивачу раніше наданої відстрочки. Причина відмови: є інші члені родини, які можуть утримувати особу з інвалідністю.
Наказом начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 (з питань мобілізаційної підготовки, мобілізаційної готовності та мобілізації) від 02.03.2026 №61 «Про призов військовозобов`язаних та резервістів на військову службу під час мобілізації, на особливий період» ОСОБА_1 призвано на військову службу під час мобілізації, на особливий період га відправлено до ВЧ НОМЕР_1 .
Наказом командира військової частини НОМЕР_1 №65 від 04.03.2026 ОСОБА_1 зараховано до списків особового складу та на всі види забезпечення.
Позивач, вважаючи такі дії і рішення відповідачів протиправними, звернувся до суду із цим позовом.
Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд враховує наступне.
Частиною 2 статті 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Правове регулювання щодо даних правовідносин передбачені Законом України "Про військовий обов`язок і військову службу" від 25.03.1992 № 2232-ХІІ (далі Закон №2232-Х11 у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин).
Відповідно до ч. 1 ст. 1 Закону №2232-ХІІ захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов`язком громадян України.
Згідно із ч. 2 ст. 1 Закону №2232-ХІІ військовий обов`язок установлюється з метою підготовки громадян України до захисту Вітчизни, забезпечення особовим складом Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, а також правоохоронних органів спеціального призначення (далі - Збройні Сили України та інші військові формування), посади в яких комплектуються військовослужбовцями.
Частиною 3 ст. 1 Закону №2232-ХІІ передбачено, що військовий обов`язок включає: підготовку громадян до військової служби; приписку до призовних дільниць; прийняття в добровільному порядку (за контрактом) та призов на військову службу; проходження військової служби; виконання військового обов`язку в запасі; проходження служби у військовому резерві; дотримання правил військового обліку.
Частиною 5 ст. 1 Закону №2232-ХІІ передбачено, що від виконання військового обов`язку громадяни .України звільняються на підставах, визначених цим Законом.
Відповідно до ч. 9 от. 1 Закону №2232-ХІІ щодо військового обов`язку громадяни України поділяються на такі категорії: допризовники - особи, які підлягають приписці до призовних дільниць; призовники - особи, приписані до призовних . дільниць; військовослужбовці - особи, які проходять військову службу; військовозобов`язані - особи, які перебувають у запасі для комплектування Збройних Сил України та інших військових формувань на особливий період, а. також для виконання робіт із забезпечення оборони держави; резервісти - особи, які проходять службу у військовому резерві Збройних Сил України, інших військових формувань і призначені для їх комплектування у мирний час та в особливий період.
Згідно із ч. 10 ст. 1 Закону №2232-ХІІ громадяни України, які приписані до призовних дільниць або перебувають у запасі Збройних Сил України, Служби безпеки України, Служби зовнішньої розвідки України чи проходять службу у військовому резерві, зобов`язані:
- прибувати за викликом районного (об`єднаного районного), міського (районного у місті, об`єднаного міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки (далі - відповідні районні (міські) територіальні центри комплектування та соціальної підтримки), Центрального управління або регіонального органу Служби безпеки України, відповідного підрозділу Служби зовнішньої розвідки України для оформлення військово-облікових документів (посвідчень призовника, військових квитків, тимчасових посвідчень військовозобов`язаних), приписки, проходження медичного огляду, направлення на підготовку з метою здобуття або вдосконалення військово-облікової спеціальності, призову на військову службу або на збори військовозобов`язаних та резервістів; 
- проходити медичний огляд та лікування в лікувально-профілактичних закладах згідно з рішеннями комісії з питань приписки, призовної комісії або військово-лікарської комісії відповідного районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки, закладів охорони здоров`я Служби безпеки України, а у Службі зовнішньої розвідки України - за рішенням керівників відповідних підрозділів або військово-лікарської комісії Служби зовнішньої розвідки України; - проходити підготовку до військової служби, військову службу і виконувати військовий обов`язок у запасі; 
- виконувати правила військового обліку, встановлені законодавством.
Статтею 1 Закону України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію" від 21.10.1993 №3543-ХІІ (надалі - Закон №3543-ХІІ, в редакції на час виникнення спірних відносин) визначено, що мобілізація - комплекс заходів, здійснюваних з метою планомірного переведення національної економіки, діяльності органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ і організацій на функціонування в умовах особливого періоду, а Збройних Сил України, інших військових формувань, Оперативно-рятувальної служби цивільного захисту - на організацію і штати воєнного часу. Мобілізація може бути загальною або частковою та проводиться відкрито чи приховано.
За приписами статті 1 Закону України "Про оборону України" особливий період -період, що настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.
Указом Президента України від 24.02.2022 №64/2022 "Про введення воєнного стану в Україні", затвердженим Законом України від 24.02.2022 №2102-ІХ, введено в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на ЗО діб.
Указом Президента України від 24.02.2022 №69/2022 "Про загальну мобілізацію” постановлено оголосити та провести загальну мобілізацію. Мобілізацію провести на території Вінницької, Волинської, Дніпропетровської, Донецької, Житомирської, Закарпатської, Запорізької, Івано-Франківської, Київської, Кіровоградської, Луганської, Львівської, Миколаївської, Одеської, Полтавської, Рівненської, Сумської, Тернопільської, Харківської, Херсонської, Хмельницької, Черкаської, Чернівецької, Чернігівської областей, міста Києва. Згідно із пунктом 3 цього Указу мобілізація проводиться протягом 90 діб із дня набрання чинності цим Указом. Указами Президента України неодноразово продовжувався воєнний стан та строк проведення мобілізації. На час розгляду цієї справи воєнний стан в Україні триває.
Статтею 22 Закону №3543-ХІІ визначені обов`язки громадян щодо мобілізаційної підготовки та мобілізації. Зокрема, відповідно до частини 5 статті 22 Закону №3543-ХІІ призов громадян на військову службу під час мобілізації або залучення їх до виконання обов`язків за посадами, передбаченими штатами воєнного часу, забезпечують місцеві органи виконавчої влади та здійснюють територіальні центри комплектування та соціальної підтримки або командири військових частин (військовозобов`язаних, резервістів Служби безпеки України - Центральне управління або регіональні органи Служби безпеки України, військовозобов`язаних, резервістів розвідувальних органів України - відповідний підрозділ розвідувальних органів України, осіб, які уклали контракти про перебування у резерві служби цивільного захисту, - відповідні органи управління центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері цивільного захисту).
Порядок проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період визначається Кабінетом Міністрів України.
Статтею 23 Закону №3543-ХІІ передбачена відстрочка від призову на військову службу під час мобілізації. Пунктом 13 частини 1 статті 23 Закону №3543-ХІІ (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) встановлено, що не підлягають призову на військову службу під час мобілізації військовозобов`язані: які мають одного із своїх батьків з інвалідністю І чи II групи або одного з батьків дружини (чоловіка) з числа осіб з інвалідністю І чи II групи, за умови відсутності інших осіб, які не є військовозобов`язаними та відповідно до закону зобов`язані їх утримувати (крім випадків, якщо такі особи самі є особами з інвалідністю, потребують постійного догляду, перебувають під арештом (крім домашнього арешту), відбувають покарання у вигляді обмеження чи позбавлення волі). У разі відсутності невійськовозобов`язаних осіб здійснювати догляд за особою з інвалідністю І чи 11 групи може лише одна особа з числа військовозобов`язаних за вибором такої особи з інвалідністю.
Відповідно до частини п`ятої статті 22 Закону України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію" постановою Кабінету Міністрів України від 16 травня 2024 року №560 затверджено Порядок проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період (далі по тексту Порядок №560 у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин).
Згідно із пунктом 1 Порядку №560 цей Порядок визначає, зокрема, процедуру надання військовозобов`язаним та резервістам відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період та її оформлення.
Пунктом 56 Порядку №560 встановлено, що відстрочка від призову на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період надається військовозобов`язаним з підстав, визначених статтею 23 Закону України Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію.
Відповідно до приписів пункту 57 Порядку №560 для розгляду питань надання військовозобов`язаним відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період при районних (міських) територіальних центрах комплектування та соціальної підтримки (відокремлених відділах) утворюються комісії у такому складі: голова комісії - керівник районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки (відокремленого відділу); члени комісії - представники апарату, структурних підрозділів (освіти та науки, охорони здоров`я, соціального захисту населення, служби у справах дітей, центру надання адміністративних послуг) районної, міської держадміністрації (військової адміністрації).
Питання надання відстрочок від призову на військову службу під час мобілізації заброньованим на період мобілізації та на воєнний час за органами державної влади, іншими державними органами, органами місцевого самоврядування, за підприємствами, установами і організаціями, а також посадовим (службовим) особам,, зазначеним у підпунктах 16-23 пункту 1 додатка 5, комісією не розглядаються.
За приписами пункту 58 Порядку №560 за наявності підстав для одержання відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації, на особливий. період військовозобов`язані (крім заброньованих та посадових (службових) осіб, зазначених у підпунктах 16-23 пункту 1 додатка 5) особисто подають на ім`я голови комісії районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки або його відділу заяву за формою, визначеною у додатку 4, до якої додаються документи, що підтверджують право на відстрочку, або копії таких документів, засвідчені в установленому порядку, зазначені у переліку згідно з додатком 5. Заява військовозобов`язаного підлягає обов`язковій реєстрації.
Згідно з додатком 5 до Порядку проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 16 травня 2024 року №560, документами, що підтверджують право на відстрочку особам, які мають одного із своїх батьків з інвалідністю І чи II групи або одного з батьків дружини (чоловіка) з числа осіб з інвалідністю І чи II групи, за умови відсутності інших осіб, які не є військовозобов`язаними та відповідно до закону зобов`язані їх; утримувати (крім випадків, якщо такі особи самі є особами з інвалідністю, потребують постійного догляду, перебувають під арештом (крім домашнього арешту), відбувають покарання у вигляді обмеження чи позбавлення волі). У разі відсутності невійськовозобов`язаних осіб здійснювати догляд за особою з інвалідністю І чи II групи може лише одна особа з числа військовозобов`язаних за вибором такої особи з інвалідністю, є: 
для особи, яка зайнята доглядом, - документи, що підтверджують родинні зв`язки, та один із документів що підтверджує неможливість інших осіб, які не є військовозобов`язаними та які зобов`язані за законом утримувати одного із своїх батьків з інвалідністю І чи II групи або одного з батьків дружини (чоловіка) з числа осіб з інвалідністю І чи II групи, здійснювати догляд за ними: інвалідність такої особи, її потребу у постійному догляді, перебування під арештом (крім домашнього арешту), відбування покарання у вигляді обмеження чи позбавлення волі, документи про отримання компенсації (допомоги, надбавки) на догляд або акт про встановлення факту здійснення особою догляду (постійного догляду) (додаток 8), у якому зазначаються відомості про відсутність інших осіб, які могли б здійснювати такий догляд; 
для особи, яка потребує догляду, - один із документів, що підтверджує інвалідність особи, яка потребує догляду: довідка до акта огляду медико-соціальною експертною комісією за формою, затвердженою МОЗ, або посвідчення, яке підтверджує відповідний статус, або пенсійне посвідчення чи посвідчення, що підтверджує призначення соціальної допомоги відповідно до Законів України "Про державну соціальну допомогу особам з інвалідністю з дитинства та дітям з інвалідністю", "Про державну соціальну допомогу особам, які не мають права на пенсію, та особам з інвалідністю", в яких зазначено групу та причину інвалідності, або довідка для отримання пільг особами з інвалідністю, які не мають права на пенсію чи соціальну допомогу, за формою, затвердженою Мінсоцполітики.
Пунктом 60 Порядку №560 передбачено, що комісія вивчає отримані заяву та підтвердні документи, оцінює законність підстав для надання відстрочки, за потреби готує запити до відповідних органів державної влади, для отримання інформації, що підтверджує право заявника на відстрочку, або використовує інформацію з публічних електронних реєстрів. Комісія зобов`язана розглянути отримані на розгляд заяву та документи, що підтверджують право на відстрочку, протягом семи днів з дати надходження, але не пізніше ніж протягом наступного дня від дати отримання інформації на запити до органів державної влади. На підставі розгляду отриманих документів комісія ухвалює рішення про надання або відмову у наданні відстрочки. Рішення комісії оформляється протоколом. Про прийняте комісією рішення повідомляється засобами телефонного, електронного зв`язку або поштою заявнику не пізніше ніж на наступний день після ухвалення такого рішення. У разі позитивного рішення військовозобов`язаному надається довідка із зазначенням строку відстрочки за формою, визначеною у додатку 6. У разі відмови у наданні відстрочки військовозобов`язаному повідомляють письмово із зазначенням причин відмови за формою, визначеною у додатку 7. Таке рішення може бути оскаржене у судовому порядку.
Отже, необхідною умовою для надання відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації військовозобов`язаному за пунктом 13 частини 1 статті 23 Закону №3543-XII є факт наявності у військовозобов`язаного одного із батьків з інвалідністю І чи II групи та відсутність інших осіб, які не є військовозобов`язаними та відповідно до закону зобов`язані їх утримувати (крім випадків, якщо такі особи самі є особами з інвалідністю, потребують постійного догляду, перебувають під арештом (крім домашнього арешту), відбувають покарання у вигляді обмеження чи позбавлення волі). Обов`язок надання до Комісії документів, які підтверджують наявність підстав для відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період покладений на військовозобов`язаного, який бажає отримати відстрочку.
Як встановлено судом 29.01.2026 ОСОБА_1 особисто через центр надання адміністративних послуг направив на ім`я голови комісії територіального центру комплектування та соціальної підтримки заяву про надання (оформлення) відстрочки на підставі п.13 ч.1 ст.23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію».
У заяві позивач зазначив, що він є сином ОСОБА_2 , яка є особою з інвалідністю II групи.
Як слідує із повідомлення п`ятого відділу ІНФОРМАЦІЯ_7 від 12.02.2026 рішенням, ухваленого протоколом №37 від 04.02.2026, позивачу скасовано відстрочку від призову на військову службу з підстав наявності інших членів родини, які можуть здійснювати догляд за матір`ю, яка є інвалідом II групи.
ІНФОРМАЦІЯ_7 відповідно до протоколу №51 від 02.03.2026 прийнято рішення про скасування відстрочки, причина скасування: є інші члени родини, які можуть здійснювати утримання, про що вказано у повідомленні від 02.03.2026 №1442.
Матері позивача ОСОБА_2 з 04.01.2013 встановлено II групу інвалідності безстроково, що підтверджується довідкою до акта огляду медико-соціальною експертною комісією №057675.
Як встановлено відповідачем та не заперечується позивачем підставою для скасування відстрочки стала наявність рідної сестри позивача ОСОБА_3 , що також підтверджується свідоцтвом про народження від 05.12.2025 серії НОМЕР_2 ,
Позивач зазначає, що у його сестри є неповнолітня донька - ОСОБА_4 ( ІНФОРМАЦІЯ_8 ), яка є дитиною-інвалідом, що підтверджується посвідченням серії НОМЕР_3 від 20.07.2011 та медичним висновком №126 від 17.12.2013. Вказує, що сестра позивача не в змозі здійснювати догляд за своєю матір`ю, оскільки, доглядає дитину інваліда.
Частиною 1 статті 172 Сімейного кодексу України передбачено, що дитина, повнолітні дочка, син зобов`язані піклуватися про батьків, проявляти про них турботу та надавати їм допомогу.
Статтею 202 Сімейного кодексу України встановлено, що повнолітні дочка, син зобов`язані утримувати батьків, які є непрацездатними і потребують матеріальної допомоги.
Якщо мати, батько були позбавлені батьківських прав і ці права не були поновлені, обов`язок утримувати матір, батька у дочки, сина, щодо яких вони були позбавлені батьківських прав, не виникає.
Отже, позивач має матір з інвалідністю II групи. Водночас позивач має сестру ОСОБА_5 , яка не є військовозобов`язаного та яка відповідно до закону зобов`язана утримувати свою матір ОСОБА_2 . 
Підстави для звільнення дочки, сина від обов`язку утримувати матір, батька визначені статтею 204 Сімейного кодексу України, відповідно до якої дочка, син можуть бути звільнені судом від обов`язку утримувати матір,, батька та обов`язку браги участь у додаткових витратах, якщо буде встановлено, що мати, батько ухилялися від виконання своїх батьківських, обов`язків. Дочка, син звільняються судом від обов`язку утримувати, матір, батька та обов`язку брати участь у додаткових витратах, якщо буде встановлено, що мати, батько не сплачували аліменти на утримання дитини, що призвело до виникнення заборгованості, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за три роки, і така заборгованість є непогашеною на момент прийняття судом рішення про визначення розміру аліментів на батьків. У виняткових випадках суд може присудити з дочки, сина аліменти на строк не більш як три роки. Несплата аліментів на утримання дитини, що призвела до виникнення заборгованості, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за три роки, підтверджується довідкою, виданою органом державної виконавчої служби, приватним виконавцем у порядку, встановленому законом.
Позивачем не надано до суду доказів на підтвердження звільнення ОСОБА_5 судом від обов`язку утримувати матір ОСОБА_2 .
Законом не встановлено такої підстави для звільнення дочки утримувати матір, як утримання дитини з інвалідністю до 18 років, тому суд відхиляє доводи позивача про те, що його сестра ОСОБА_5 не зобов`язана утримувати свою матір ОСОБА_2 з інвалідністю II групи, оскільки має дитину з інвалідністю до 18 років.
Позивачем не надано до Комісії один із документів, що підтверджує неможливість ОСОБА_5 , яка не є військовозобов`язаного та яка зобов`язана за законом утримувати матір ОСОБА_2 з інвалідністю 2 групи, здійснювати догляд за матір`ю: документ, що підтверджував інвалідність ОСОБА_5 , її потребу у постійному догляді, перебування під арештом (крім домашнього арешту), її відбування покарання у вигляді обмеження чи позбавлення волі, як не надано й документів про отримання компенсації (допомоги, надбавки) на догляд або акт про встановлення факту здійснення особою догляду (постійного догляду) (додаток 8), у якому зазначаються відомості про відсутність інших осіб, які могли б здійснювати такий догляд.
Суд зазначає, що пункт 13 частини 1 статті 23 Закону №3543-ХІІ встановлює виключні випадки, за яких не підлягають призову на військову службу під час мобілізації військовозобов`язані, які мають одного із своїх батьків з інвалідністю І чи II групи при наявності інших осіб, які не є військовозобов`язаними та відповідно до закону зобов`язані їх утримувати: якщо такі особи самі є особами з інвалідністю, потребують постійного догляду, перебувають під арештом (крім домашнього арешту), відбувають покарання у вигляді обмеження чи позбавлення волі.
Разом з тим, позивачем не надано до суду та до Комісії при ІНФОРМАЦІЯ_7 чи до ІНФОРМАЦІЯ_7 доказів на підтвердження того, що ОСОБА_5 , яка не є військовозобов`язаного та відповідно до закону зобов`язана утримувати матір ОСОБА_2 , є особою з інвалідністю або потребує постійного догляду або перебуває під арештом (крім домашнього арешту) чи відбуває покарання у вигляді обмеження чи позбавлення волі. 
Зважаючи на викладене вище, враховуючи встановлені обставини справи та наведені вище норми права, якими врегульовані спірні правовідносини, суд дійшов висновку, що рішення оформлене протоколом №51 від 02.03.2026 у частині скасування ОСОБА_1 відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації на особливий період на підставі пункту 13 частини 1 статті 23 Закону України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію" прийнято Комісією при 5 відділі ІНФОРМАЦІЯ_7 на підставі, у межах повноважень, у спосіб, що визначені Конституцією та законами України з дотриманням пункту 13 частини 1 статті 23 Закону №3543-ХІІ.
При прийнятті рішення у цій справі суд враховує позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки інших аргументів учасників справи), сформовану, зокрема у справах Салов проти України (заява № 65518/01; від 6 вересня 2005 року; пункт 89), Проніна проти України (заява № 63566/00; 18 липня 2006 року; пункт 23) та Серявін та інші проти України (заява № 4909/04; від 10 лютого 2010 року; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони грунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі Руїс Торіха проти Іспанії (Ruiz Torija v.Spain) серія А. ЗОЗ-А; 09 грудня 1994 року, пункт 29).
Таким чином, позовні вимоги ОСОБА_1 про визнання протиправним та скасування рішення, оформленого протоколом комісії з розгляду питань надання військовозобов`язаним відстрочки від призову на військову під час мобілізації, на особливий період №51 від 02.03.2026 в частині скасування ОСОБА_1 відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації на особливий період на підставі пункту 13 частини 1 статті 23 Закону України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію", та зобов`язання 5 відділу Тернопільського районного територіального центру комплектування та соціальної підтримки та Комісії з надання відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації ІНФОРМАЦІЯ_1 поновити ОСОБА_1 відстрочку від призову на військову службу під час мобілізації на особливий період на підставі пункту 13 частини 1 статті 23 Закону України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію", є необґрунтованими та задоволенню не підлягають.
Наказом начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 “Про призов військовозобов`язаних та резервістів на військову службу під час мобілізації, на особливий період” №61 від 02.03.2026 позивач призваний на військову службу по мобілізації до військової частини НОМЕР_1 .
Отже, слід дійти висновку, що на момент прийняття вищевказаного наказу про призов позивача на військову службу під час мобілізації позивач не мав установленої в законному порядку відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації, та визнаний ВЛК придатним до військової служби, а відтак підлягав призову на військову службу по мобілізації в особливий період.
Надаючи правову оцінку в частині скасування наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 04.03.2026 №65 про зарахування ОСОБА_1 до списків особового складу військової частини НОМЕР_1 та зобов`язати військову частину НОМЕР_1 виключити зі списків особового складу військової частини НОМЕР_1 та звільнити з військової служби ОСОБА_1 , суд зазначає таке.
Згідно із частиною шостою статті 2 Закону № 2232-ХІІ одним з видів військової служби є військова служба за призовом під час мобілізації, на особливий період.
Виконання військового обов`язку в особливий період здійснюється з особливостями, визначеними цим Законом та іншими нормативно-правовими актами (частина 14 статті 2 Закону № 2232-Х11).
Положенням про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, затвердженим Указом Президента України від 10.12.2008 № 1153/2008 визначається порядок проходження громадянами України (далі - громадяни) військової служби у Збройних Силах України та регулюються питання, пов`язані з виконанням громадянами військового обов`язку в запасі (далі - Положення № 1153/2008).
Громадяни проходять військову службу у Збройних Силах України (далі - військова служба) в добровільному порядку або за призовом (пункт 2 Положення № 1153/2008).
За змістом пункту 5 Положення № 1153/2008 громадяни, які проходять військову службу, є військовослужбовцями Збройних Сил України (далі - військовослужбовці). Статус військовослужбовця підтверджується документом, що посвідчує особу. Ферма та порядок його видачі встановлюються Міністерством оборони України.
Наказом Міністерства оборони України від 15.09.2022 № 280, зареєстровано у Міністерстві юстиції України 14.11.2022 за №. 1407/38743, затверджено Інструкцію з організації обліку особового складу в системі Міністерства оборони України, яка визначає організацію і порядок обліку військовослужбовців та працівників в органах військового управління, з`єднаннях, військових частинах, вищих військових навчальних закладах та військових навчальних підрозділах закладів вищої освіти, установах та організаціях Збройних Сил України (далі - Інструкція № 280).
Відповідно до пункту 2 Розділу XII Інструкції № 280 військовослужбовці військової служби за призовом під час мобілізації, на особливий період зараховуються в день прибуття до списків особового складу військової частини в порядку, установленому пунктами 30-32 розділу II цієї Інструкції.
Первинне призначення на посади військовослужбовців військової служби за призовом під час мобілізації, на особливий період, а також призначення (переміщення) військовослужбовців, які перебувають на військовій службі, відповідно до їх мобілізаційного призначення за мобілізаційним планом, здійснюються наказом командира військової частини по стройовій частині незалежно від номенклатури посад для призначення. Накази по стройовій частині видаються всіма військовими частинами, що формуються та утримуються на окремому штаті.
За змістом пункту 32 розділу II Інструкції № 280 підставою для видання наказу про зарахування до списків особового складу військової частини (про прийом на роботу працівника) є: 
1) для військовослужбовців - іменні списки команд, приписи і документи, що посвідчують особу військовослужбовця.
Водночас, як зарахування до списків особового складу військової частини гак і виключення із списків особового складу військової частини проводиться наказом по стройовій частині (п. 33 розділу II Інструкції № 280).
Суд зауважує, що відповідне зарахування здійснюється не на власний розсуд, а на підставі іменних списків команд, які надходять від територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки, а в разі переміщення військовослужбовця до нового місця служби на підставі іменних списків або припису, виданих військовою частиною звідки вибув військовослужбовець.
Відповідно до пункту 6 Положення № 1153/2008 початок і закінчення проходження військової служби, строки військової служби, а також граничний вік перебування на ній визначено Законом України "Про військовий обов`язок і військову службу".
Згідно пункту 4 частини першої статті 24 Закону № 2232-ХІІ початком проходження військової служби вважається день відправлення у військову частину з відповідного районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки або день прибуття до Центрального управління або регіонального органу Служби безпеки України, відповідних підрозділів розвідувальних органів України для громадян, призваних на військову службу під час мобілізації, на особливий період та на військову службу за призовом осіб офіцерського складу. 
Тобто для громадян України, призваних на військову службу під час мобілізації, на особливий період їх правовий статус військовозобов`язаного змінюється на правовий статус військовослужбовця з дня відправлення громадянина у військову частину з відповідного районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки, з дня, який встановлений у наказі про їх призов на військову службу.
У свою чергу, визнання протиправним та скасування наказу про призов громадянина України на військову службу під час мобілізації має своїми правовими наслідками:
зміну правового статусу з військовослужбовця на військовозобов`язаного;
протиправність решти актів індивідуальної дії (наказів), що пов`язані з проходженням ним військової служби, оскільки вони є похідними від відповідного наказу про призов.
Зазначений підхід передбачає автоматичну оцінку наступний рішень суб`єктів по всьому ланцюгу правовідносин безпосередньо пов`язаних між собою, як похідних від первинного рішення, з якого слідують всі наступні, незважаючи навіть на правомірну поведінку учасників відносин, залучених на реалізацію такого протиправного рішення.
Юридичні наслідки порушень прав особи, допущені внаслідок протиправності рішення чи дій суб`єкта владних повноважень, породжує необхідність виправлення таких помилок як необхідний захід, який поверне сторін в правовий стан, що мав місце до моменту порушення.
В контексті наведеного, оскільки судом встановлено, що наказ ІНФОРМАЦІЯ_1 про призов військовозобов`язаних та резервістів на військову службу під час мобілізації та особливий період, в частині призову та направлення позивача для проходження військової служби не є протиправним, відповідно прийняте на підставі такого наказу рішення командира військової частини НОМЕР_1 в частині призначення та зарахування позивача до списків особового складу військової частини також не є протиправним та не підлягає скасуванню.
Таким чином, позовна вимога про визнання протиправним та скасування наказу командира військової частини НОМЕР_1 в частині призначення та зарахування позивача до списків особового складу військової частини НОМЕР_1 та зобов`язання звільнити ОСОБА_1 з військової служби не підлягає до задоволення.
Відповідно до частини першоїстатті 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.
Суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Згідно із частиною першою та частиною другою статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
За результатами розгляду справи суд не встановив факту порушення прав та охоронюваних законом інтересів позивача, а тому не вбачає правових підстав для задоволення заявленого адміністративного позову.
Згідно із частиною першою статті 143 КАС України суд вирішує питання щодо судових витрат у рішенні, постанові або ухвалі. Статтею 139 КАС України визначені правила розподілу судових витрат.
Оскільки у цій справі судом відмолено у задоволенні позову повністю, не присуджуються та не стягуються судові витрати на користь будь-якої із сторін.
На підставі викладеного та керуючись статтями 6, 9, 14, 72, 73, 77, 90, 241, 250, 257 КАС України, суд
ВИРІШИВ:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 , п`ятого відділу ІНФОРМАЦІЯ_1 , комісії з надання відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації при ІНФОРМАЦІЯ_1 , військової частини НОМЕР_1 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача ІНФОРМАЦІЯ_2 про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії відмовити повністю.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу .не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Відповідно до частини першої статті 295 Кодексу адміністративного судочинства України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.
Згідно із статтею 297 Кодексу адміністративного судочинства України апеляційна скарга подається безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду.
Повне судове рішення складено 18 червня 2026 року.
Реквізити учасників справи:
позивач:
- ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_4 ); 
відповідач:
- ІНФОРМАЦІЯ_9 (місцезнаходження: АДРЕСА_2 , код ЄДРПОУ НОМЕР_5 ); 
- ІНФОРМАЦІЯ_1 (місцезнаходження: АДРЕСА_3 , код ЄДРПОУ НОМЕР_5 ); 
- Комісія з надання відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації ІНФОРМАЦІЯ_1 (місцезнаходження: АДРЕСА_3 , код ЄДРПОУ НОМЕР_5 ); 
- Військова частина НОМЕР_1 (місцезнаходження: АДРЕСА_4 , код ЄДРПОУ НОМЕР_6 ); 
третя особа:
- ІНФОРМАЦІЯ_2 (місцезнаходження: АДРЕСА_5 , код ЄДРПОУ НОМЕР_7 ). 

Головуючий суддя Грицюк Р.П.