Справа № 171/2282/24
Номер провадження 2/184/66/26 

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 травня 2026 року	м. Покров	

Покровський міський суд Дніпропетровської області у складі:
головуючого судді - Томаша В.І.,
за участю секретаря судових засідань - Михайлової Т.В.,
позивачки - ОСОБА_1 ,
представника позивачки - адвоката Маркової С.В.,
представника відповідача Міністерства Оборони України - ОСОБА_80,
представника відповідача ОСОБА_2 - ОСОБА_3 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відео конференції в м. Покров цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , представник позивача - ОСОБА_4 до Міністерства Оборони України, ОСОБА_2 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 «про визнання членом сім`ї загиблого військовослужбовця, визнання суб`єктом права на призначення та отримання одноразової грошової допомоги у зв`язку із загибеллю військовослужбовця під час виконання ним обов`язків військової служби»,-

ВСТАНОВИВ:

Позивачка 06.09.2024 року звернулась до Міністерства Оборони України, треті особи: ОСОБА_2 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 з позовною вимогою встановити, що вона, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , відповідно до Сімейного кодексу України була членом сім`ї військовослужбовця ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який загинув ІНФОРМАЦІЯ_3 під час виконання військового обов`язку по захисту Батьківщини, проживали однією сім`єю без реєстрації шлюбу у період із січня 2006 року по день його загибелі, ІНФОРМАЦІЯ_3 , та встановити, що вона знаходилась на його утриманні.
Ухвалою від 30.09.2024 року за позовом ОСОБА_1 відкрите провадження по цивільній справі, призначено підготовче засідання на 21 листопада 2024 року.
Ухвалою від 08.11.2024 року за клопотанням позивачки треті особи: ОСОБА_2 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 залучені по справі в якості співвідповідачів. 
26.11.2024 року через систему «Електронний суд» позивачка подала заяву про збільшення позовних вимог, виклавши їх наступним чином: визнати, що вона, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , відповідно до ч. 2, 4 ст. 3 СК України була членом сім`ї військовослужбовця ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який загинув ІНФОРМАЦІЯ_3 під час виконання військового обов`язку по захисту Батьківщини, як жінка, що у період із січня 2006 року по день загибелі, ІНФОРМАЦІЯ_3 , проживала спільно із ОСОБА_7 у будинку по АДРЕСА_1 однією сім`єю без реєстрації шлюбу, мала з ним спільний побут, взаємні права та обов`язки осіб, які об`єдналися для спільного проживання, притаманні подружжю та знаходилась на його утриманні. 
Визнати, що вона як член сім`ї військовослужбовця ОСОБА_7 , який загинув ІНФОРМАЦІЯ_3 , відповідно до ст. 16-1 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» (у редакції, чинній станом на ІНФОРМАЦІЯ_3) є суб`єктом права на призначення та отримання одноразової грошової допомоги у зв`язку із загибеллю військовослужбовця під час виконання ним обов`язків військової служби в розмірі, передбаченому п 2. Постанови Кабінету міністрів України №168 від 28.02.2022 року «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану», що розподіляється рівними частками на всіх отримувачів, передбачених ст. 161 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», у редакції, чинній на дату смерті військовослужбовця».
По справі надійшли відзиви на позов від представника відповідачки ОСОБА_2 - адвоката Карчагіна С.В., представника Міністерства Оборони України ОСОБА_80, відповідачів ОСОБА_5 , ОСОБА_6 та відповідь ОСОБА_1 на відзив Міністерства Оборони України та заперечення на пояснення представника ОСОБА_2 .
Ухвалою від 23.12.2024 року підготовче судове засідання закрите, справу призначено до судового розгляду.
В обґрунтування свого позову ОСОБА_1 навела наступне. 25.02.2022 року її співмешканець (цивільний чоловік) ОСОБА_7 був мобілізований. ІНФОРМАЦІЯ_3 о 15 год. 30 хв. під час руху на бойовій позиції поблизу н.п. Мала Шестерня Херсонської області ОСОБА_7 загинув внаслідок обстрілу з танків супротивника. Вони із ОСОБА_7 із 2006 року до дня його призову до лав ЗСУ та його загибелі проживали однією сім`єю як чоловік та жінка без реєстрації шлюбу, за вказаний період їх сімейні стосунки не припинялись.
Законодавством передбачена виплата одноразової грошової допомоги членам сім`ї загиблого військовослужбовця.Відповідно до статті 41 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" виплата одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті) військовослужбовця … здійснюється в порядку і на умовах, встановлених Законом України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей."
Відповідно до статті 1 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" соціальний захист військовослужбовців - діяльність (функція) держави, спрямована на встановлення системи правових і соціальних гарантій, що забезпечують реалізацію конституційних прав і свобод, задоволення матеріальних і духовних потреб військовослужбовців відповідно до особливого виду їх службової діяльності, статусу в суспільстві, підтримання соціальної стабільності у військовому середовищі. Це право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, у старості, а також в інших випадках, передбачених законом.
Згідно ч.1 статті 16 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» у редакції, що діяла на час загибелі ОСОБА_7 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 ) одноразова грошова допомога у разі загибелі (смерті, інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві (далі - одноразова грошова допомога), - гарантована державою виплата, що здійснюється особам, які згідно з цим Законом мають право на її отримання.
За п.1 ч.2 ст. 16 Закону…одноразова грошова допомога призначається і виплачується у разі  загибелі (смерті) військовослужбовця під час виконання ним обов`язків військової служби..., якщо смерть настала внаслідок поранення, контузії, каліцтва, захворювання, пов`язаних з виконанням обов`язків військової служби;
Відповідно до статті 16-1: 1. У випадках, зазначених у підпунктах 1-3 пункту 2 статті 16 цього Закону, право на призначення та отримання одноразової грошової допомоги мають члени сім`ї, батьки та утриманці загиблого (померлого) військовослужбовця, військовозобов`язаного або резервіста. 2. Члени сім`ї та батьки загиблого (померлого) військовослужбовця, військовозобов`язаного або резервіста визначаються відповідно до Сімейного кодексу України, а утриманці - відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб".
Статтею 3 Сімейного кодексу України встановлено, що сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Сім`я створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства. 
Пунктом 6 рішення Конституційного Суду України від 03 червня 1999 року №5-рп/99 встановлено, що до членів сім`ї належать особи, що постійно мешкають разом та ведуть спільне господарство. Ними можуть бути не тільки близькі родичі, але й інші особи, які не перебувають у безпосередніх родинних зв`язках. Обов`язковою умовою для визнання їх членами сім`ї є факт спільного проживання, ведення спільного господарства, наявність спільних витрат, купівлі майна для спільного користування, участі у витратах на утримання житла, його ремонт і т.п..
Великою Палатою Верховного Суду від 03.07.2019р. у справі №554/8023/15-ц зазначено, що встановлення факту проживання однією сім`єю жінки та чоловіка без реєстрації шлюбу передбачає доведення перед судом факту спільного їх проживання, наявності у них спільного побуту, виникнення між ними у зв`язку із цим взаємних прав та обов`язків, притаманних подружжю.
Під спільним проживанням слід розуміти постійне фактичне мешкання чоловіка та жінки за однією адресою, збереження ними у такому житлі переважної більшості своїх речей, зокрема щоденного побутового вжитку, сприйняття ними цього місця проживання як свого основного, незалежно від того, що будь-хто із них за особливістю своєї роботи/служби зумовлений тривалий час бути відсутнім за цим місцем проживання (несення військової служби, вахтовий метод роботи).
Спільний побут, в свою чергу, передбачає ведення жінкою та чоловіком спільного господарства, наявність спільного бюджету, витрат, придбання майна для спільного користування, в тому числі за спільні кошти та внаслідок спільної праці, спільна участь в утриманні житла, його ремонт, спільне харчування, піклування чоловіка та жінки один про одного/надання взаємної допомоги тощо.
До прав та обов`язків, притаманних подружжю, відносяться зокрема, але не виключно, існування та реалізація жінкою та чоловіком особистих немайнових прав, передбачених главою 6 СК України, в тому числі, право розподіляти між собою обов`язки в сім`ї, утвердження поваги до будь-якої праці, яка робиться в інтересах сім`ї, вирішення усіх найважливіших питань життя сім`ї спільно, на засадах рівності та ін.
Судовою практикою встановлено, що при встановленні факту наявності у осіб спільного побуту доцільно враховувати ознаки, визначені у понятті домогосподарства. Домогосподарство - сукупність осіб, які спільно проживають в одному житловому приміщенні або його частині, забезпечують себе всім необхідним для життя, ведуть спільне господарство, повністю або частково об`єднують та витрачають кошти.
Взаємність прав та обов`язків передбачає наявність особистих немайнових і майнових прав та обов`язків, які можуть випливати, зокрема, із нормативно - правових актів, договорів, укладених між ними, звичаїв. Для встановлення цього факту важливе значення має з`ясування місця і часу такого проживання.
Щодо часу проживання слід зазначити, що за своєю природою проживання однією сім`єю спрямоване на довготривалі відносини.
При цьому має бути встановлена і доведена саме сукупність вказаних усталених обставин та відносин, оскільки самі по собі, наприклад, факти перебування у близьких стосунках чоловіка та жінки або спільна присутність їх на святах, або пересилання коштів, або періодичний спільний відпочинок, або проживання за однією адресою, факт реєстрації за такою адресою при відсутності інших наведених вище ознак не можуть свідчити, що між чоловіком та жінкою склались та мали місце усталені відносини, притаманні подружжю.
Відповідно до Хартії прав сім`ї, сім`я це щось більше, ніж просто правова, суспільна чи економічна одиниця, це спільнота любові і солідарності, це те місце, де зустрічаються різні покоління і допомагають один одному зростати у людській мудрості та узгоджувати індивідуальні права з іншими вимогами суспільного життя. Альтернативою шлюбу є конкубінат, тобто фактичне спільне проживання жінки та чоловіка без реєстрації шлюбу. Жінка та чоловік мають на це право і відповідно право на повагу до свого вибору з боку держави та суспільства.
Європейський суд з прав людини, надаючи власне визначення терміну "сімейне життя", вказує на те, що сімейне життя може існувати там, де між особами не існує жодних юридичних зв`язків. Так, у справі "Ельсхольц проти Німеччини" суд визначив, що "поняття сім`ї (за статтею 8 ЄКПЛ) не обмежується стосунками на основі шлюбу і може охоплювати інші "сімейні" de facto зв`язки, коли сторони проживають разом поза шлюбом".
У справі "Джонстон проти Ірландії" (справа номер ECH-1986-S-006) було встановлено, що заявники прожили спільно близько 15 років. На цій підставі Європейський суд зробив висновок, що вони складали сім`ю, а тому мають право на захист. 
Конституційне право на особисту свободу дає підстави для висновку про те, що людина має право сама вибирати форму організації свого сімейного життя. Закон не може їй цього диктувати, як і того, з ким людина має проживати однією сім`єю, за винятком лише певних обмежень, які сформульовані у ст. 3 Сімейного кодексу України.
На час виникнення у неї права на отримання одноразової грошової допомоги питання порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті) військовослужбовця було врегульовано відповідним Порядком, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2013 р. №975.
П. 5 Порядку… визначено: «Одноразова грошова допомога призначається і виплачується рівними частинами членам сім`ї, батькам та утриманцям загиблого (померлого) військовослужбовця, військовозобов`язаного та резервіста».
Частиною 3 статті 16-2 Закону №2011-XII передбачено, що розмір одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті) військовослужбовця в період дії воєнного стану визначається Кабінетом Міністрів України (статтю 16-2 доповнено пунктом 3 згідно із Законом №2489-IX від 29.07.2022 - застосовується з 24.02.2022).
Указом Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" №64/2022 від 24.02.2022р., затвердженим Законом України "Про затвердження Указу Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" №2102-IX від 24.02.2022, введено в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб. Указами Президента України протягом періоду з 24.02.2022 по даний час продовжувався строк дії воєнного стану в Україні.
Абзацом 1 пункту 2 абзацом 1 Постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 року №168 "Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану" (далі - «Постанова») передбачено, що сім`ям загиблих осіб, зазначених у пунктах 1-1-2 цієї постанови, виплачується одноразова грошова допомога в розмірі 15 000 000 гривень, яка розподіляється рівними частками на всіх отримувачів, передбачених у статті 16-1 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей". Згідно з частинами шостою, восьмою, дев`ятою статті 16-3 Закону № 2011-XIІ одноразова грошова допомога призначається і виплачується Міністерством оборони України.
Для призначення одноразової грошової допомоги вона зверталась до ІНФОРМАЦІЯ_4 із пакетом документів, однак 25.01.2023р. отримала відповідь, що вона, окрім інших документів, має надати рішення суду про встановлення факту її проживання однією сім`єю зі ОСОБА_7 .
Оскільки Закон «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» в редакції, що діяла на час загибелі ОСОБА_7 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 ), не містив визначення «члени сім`ї », а відсилав визначення поняття членів сім`ї до Сімейного Кодексу України, питання визнання її членом сім`ї ОСОБА_7 має юридичне значення для захисту її майнових прав та інтересів для включення її до кола осіб, які мають право на отримання одноразової грошової допомоги у зв`язку із загибеллю ОСОБА_7 відповідно до ст. 16-1 Закону України, факт їх спільного проживання однією сім`єю (чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу), може бути вирішено лише у судовому порядку.
З січня 2006 року, від їх знайомства, ОСОБА_7 проживав разом з нею у будинку АДРЕСА_1 , що належав її матері, ОСОБА_8 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_5 . Мати також проживала з ними, після її смерті ОСОБА_1 успадкувала даний будинок, на даний час він зареєстрований на її ім`я.
Проживаючи однією сім`єю, вони зі ОСОБА_7 всі доходи кожного із них вкладали у спільний сімейний бюджет, здійснювали витрати зароблених коштів за спільною згодою, узгоджено вирішували всі побутові питання, у тому числі, питання утримання житла, виконання домашньої роботи, роботи по господарству, питання відпочинку, питання спільного харчування, придбання одягу, інших необхідних у щоденному житті речей, майна. Всі продукти харчування придбавались за спільні кошти, використовувались щоденно для спільного вживання, їх продукти знаходились в одному холодильнику та в одному погребі. Всю роботу по заготівлі консервації на осінньо-зимовий період вони проводили разом з чоловіком, не відділюючи продукти окремо для кожного. Вони також протягом всього спільного життя разом утримували підсобне господарство (курей, качок), разом купували меблі, речі домашнього вжитку для спільного використання (диван, телевізор, шафа-купе, покриття на підлогу і т.і.), купували електро-побутову техніку, яку встановлювали в її домі і разом нею користувались (газовий проточний водонагрівач (колонка) «milla», яку вони придбали в 2007 році, бензопила-2017р., апарат для опалення та гарячого водопостачання «АТОN» 2007 р., холодильник-морозильник «Атлант» 2007р., пральна машина «Wash/fr LG F1073ND »2011р., комп`ютер -2007р., міксер GRM-617, 2021р., вони купували також мобільні телефони для себе та для дітей та ін. Все їх спільне майно знаходилось у її будинку, який вони обоє сприймали як сімейне житло, разом за спільні кошти проводили ремонти в цьому будинку, будували господарчі приміщення, постійно надавали допомогу один одному як члени однієї родини, турбувались один про одного, разом виховували та утримували дітей (її та ОСОБА_7 : її сина, ОСОБА_9 , її доньку, ОСОБА_10 та дітей ОСОБА_7 : дочку ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , сина, ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_7 ). Син ОСОБА_7 - ОСОБА_6 проживав з ними в її будинку з 2019 року до 2022 року. На час загибелі ОСОБА_7 його син проживав у її будинку. В квітні 2022 року ОСОБА_6 через небезпеку для життя у зв`язку з воєнними діями виїхав на тимчасове проживання до м. Ужгород, на даний час проживає в м. Івано-Франківськ. Інші діти проживали з ними з 2006 року до вступу до навчальних закладів та під час навчання в них. Вони всі вважали себе однією родиною. Після початку навчання всі питання забезпечення потреб дітей вони також вирішували спільно зі ОСОБА_7 , не розділяючи їх на її та його. ОСОБА_1 приймала дочку та сина ОСОБА_7 як рідних, і він відносився до її дітей як до рідних, у всьому допомагаючи їм та підтримуючи як матеріально, так і фізично та морально. Вони разом здійснювали ремонт кімнати в гуртожитку, яку виділив ВНЗ під час навчання в ньому дочки ОСОБА_1 . Позивачка сприймала ОСОБА_7 як свого чоловіка, його родичів як свою сім`ю, вони неодноразово ночували в них.
Маму ОСОБА_7 - ОСОБА_2 позивачка називала мамою, її діти називали її бабусею. Вони запрошували її в гості на сімейні свята, їздили в гості до неї, вітали з Днем народження, з іншими св`ятами, допомагали поратись на дачі, виїздили разом на природу, чоловік купував мамі ліки за їх спільні кошти, вони їх відвозили та доглядали за матір`ю в разі потреби.
Всі сімейні події вони зустрічали разом як одна родина , діти з навчання приїздили на вихідні та канікули до їх житла. Вони готували спільні святкові вечері, обговорювали життєві події кожного із дітей. У кожного із дітей в їх житлі було своє спальне місце і своя індивідуальна територія, де знаходились особисті речі. Протягом спільного сімейного життя вони неодноразово переказували кошти через ПриватБанк один одному, та дітям.
ОСОБА_7 працював на Криворізькій ТЕС, кожного дня виходив із її будинку на роботу і ввечорі повертався в нього додому. Позивачка прала та прасувала речі, в тому числі, білизну чоловіка, дітей. Він називав її дружиною, вона називала його чоловіком. Вони приймали гостей, разом ходили в гості, разом подорожували, систематично їздили вдвох та всією родиною до моря у відпустку і т.і.
Для сім`ї ними в 2007 році за спільні кошти був придбаний автомобіль марки ЗАЗ-110511, реєстраційний номер НОМЕР_1 (по генеральній довіреності, в якій власник автомобіля ОСОБА_12 уповноважив користуватись та розпоряджатись автомобілем ОСОБА_7. та її сина, ОСОБА_9 ). Даний автомобіль вони використовували в інтересах сім`ї. Для нього вони разом купували зап.частини, ремонтували авто за спільні кошти.
В 2019 році за генеральною довіреністю для сім`ї вони з чоловіком придбали новий автомобіль ОСОБА_13 , номер державної реєстрації НОМЕР_2 . В генеральній довіреності уповноваженими особами зазначені: ОСОБА_7 , вона, ОСОБА_1 , ОСОБА_9 (її син). На придбання авто були витрачені їх спільні кошти, ОСОБА_7 наполіг, щоб ОСОБА_1 , її син ОСОБА_9 також були зазначені уповноваженими особами на керування та розпорядження автомобілем.
За час спільного проживання однією сім`єю зі ОСОБА_7 вони користувались карткою Приватбанку № НОМЕР_3 (на його ім`я). На дану картку чоловікові зараховувались надходження із Центру зайнятості та кредитною карткою Приватбанку НОМЕР_16, строк дії по серпень 2021 року.
Зі своїх карток чоловік, зокрема, знімав кошти та розраховувався у безготівковому порядку для їх спільних потреб, в тому числі, він неодноразово поповнював її мобільний телефон -( НОМЕР_4 ), вона зі свого карткового рахунку в Приватбанк (НОМЕР_17) також поповнювала мобільний телефон ОСОБА_7 . Кошти, що знімались із карток ОСОБА_7 , як і її кошти, витрачались ними на потреби сім`ї, в тому числі, на харчування, придбання одягу та взуття, відпочинок, оплату комунальних послуг і т.і. Ні вона, ні ОСОБА_7 під час проживання однією сім`єю не перебували в інших шлюбах, тому їх спільне проживання мало статус сім`ї в розумінні ст. 3 Сімейного Кодексу України.
Між ними склались усталені відносини, притаманні подружжю, сформувались взаємні права та обов`язки. Позивачка зі ОСОБА_7 розраховували на постійну підтримку один одного і мали її. Вона є інвалідом третьої групи, потребувала та отримувала допомогу від чоловіка, мала злагоджене, наповнене родинними, подружніми цінностями, життя.
Вказала в позові, що крім того, що була членом сім`ї ОСОБА_7 , вона знаходилась на його утриманні.
Проживаючи зі ОСОБА_7 однією сім`єю як чоловік та жінка без реєстрації шлюбу, позивачка знаходилась на його утриманні, його доходи (заробітна плата та пенсія ) були основним джерелом забезпечення її матеріальних потреб.
Вона перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України у Дніпропетровській області та отримує пенсію по інвалідності 3 групи. Інвалідність їй встановлено з 09.06.2009 року. Розмір її пенсії в 2021 році і до березня 2022 року становив 2208,33 грн.
ОСОБА_7 працював на Криворізькій ТЕС, мав високу заробітну плату, після звільнення йому була призначена пенсія в розмірі 11910,75 грн., що в 5 разів перевищувала її пенсію.
З 2021 року вона знаходилась на обліку в Апостолівському районному центрі зайнятості як безробітна, з 17.02.2022 року допомогу по безробіттю не отримує.
Її доходи були недостатніми для належного матеріального забезпечення, саме доходи, що отримував ОСОБА_7 , були основним джерелом бюджету їх сім`ї, ОСОБА_7 утримував її, забезпечуючи необхідний рівень життя.
Вони планували узаконити свої стосунки навесні 2022 року, обмірковували заходи для святкування, повідомили дітей про своє рішення, діти їх рішення підтримали, донька ОСОБА_7 та її діти обіцяли приїхати на святкування зі своїми родинами.
Російська агресія у лютому 2022 року повністю змінила плани їх сім`ї. ОСОБА_7 обіцяв повернутись після відбиття ворога і відразу взяти з нею шлюб, часу на укладення шлюбу після 24.02.2022 року у них не було, як не було і часу та змоги на складання заповіту чоловіком, хоча він говорив, що хоче, щоб вона була його спадкоємицею у разі виникнення такої підстави. ІНФОРМАЦІЯ_8 ОСОБА_7 пішов добровольцем для захисту Батьківщини, а ІНФОРМАЦІЯ_3 він загинув, про що її 15.03.2022 року телефоном повідомили із військової частини, де служив чоловік.
Позивачка у судовому засіданні позов підтримала повністю.
Відповідачка ОСОБА_2 через свого представника Карчагіна С.В. в поданому до суду відзиві на позов позовні вимоги ОСОБА_1 не визнала, вважає,що вони не підлягають задоволенню як необґрунтовані та такі, що суперечать нормам законодавства з наступних підстав. Відповідно до ч. 2 ст. 16-1 Закону №2011-ХІІ Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» члени сім`ї та батьки загиблого (померлого) військовослужбовця, військовозобов`язаного або резервіста визначаються відповідно до Сімейного кодексу України, а утриманці - відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб". Згідно з ч.ч. 2, 4 ст. 3 Сімейного кодексу України сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Сім`я створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства. За змістом пункту 1 Рішення Конституційного Суду України від 03.06.1999р. №5-рп/99 обов`язковими умовами для визнання осіб, які не перебувають у безпосередніх родинних стосунках, членами сім`ї є постійне проживання разом і ведення спільного господарства. Отже, для того, щоб мати право на отримання грошової допомоги у разі загибелі військовослужбовця, особа, яка вважає себе членом сім`ї такого військовослужбовця, повинна довести: а) факт постійного проживання з загиблим; б) наявність у такої особи і загиблого спільного побуту та взаємних прав і обов`язків. Періодичне проживання жінки з чоловіком разом не є одним і тим самим, що постійне проживання однією сім`єю. Надані Позивачем документи та фото не доказують наявності у такої особи разом з загиблим спільного побуту та взаємних прав та обов`язків.
Відповідно до Постанови Верховного суду від 15 серпня 2019 року у справі №588/350/15-ц (факт спільного відпочинку сторін, спільна присутність на святкуванні свят, пересилання відповідачем коштів на рахунок позивачки, самі по собі, без доведення факту ведення спільного господарства, наявності спільного бюджету та взаємних прав і обов`язків, притаманних подружжю, не можуть свідчити про те, що між сторонами склались та мали місце, протягом вказаного періоду часу, усталені відносини, які притаманні подружжю). Надані позивачем докази не підтверджують факт спільного проживання однією сім`єю позивача та померлого як чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу, адже свідчать про утримання квартири (придбання товарів для її облаштування, проведення ремонтних робіт, укладення договорів на постачання послуг) позивачем та померлим як її співвласниками, фотокартки суди вважали неналежним доказом, який би свідчив про проживання однієї сім`єю позивача та померлого, оскільки не доводять будь-яких обставин про сумісне проживання останніх як сім`ї та ведення спільного господарства, а показання свідків не містять інформації, яка б свідчила про усталені сімейні стосунки…» - висновок ВС у складі КЦС у справі №№ 755/18147/18 від 21.10.2021 року.
Обставини, викладені в заяві ОСОБА_1 не підтверджують факту постійного проживання однією сім`єю, оскільки: 1. Загиблий військослужбовець то проживав, то не проживав з Заявницею, тобто таке нібито проживання разом мало мінливий характер; 2. Місце проживання загиблого було зареєстровано у період із січня 2006 року по ІНФОРМАЦІЯ_3 за різними адресами: - АДРЕСА_2 , гуртожиток (копія довіреності №3 від 04.01.2007 року в матеріалах справи) - АДРЕСА_3 (копія договору дарування №1274 від 02.11.2016 року додано до пояснень) - АДРЕСА_3 (копія довіреності №739 від 11.09.2019 року в матеріалах справи), - АДРЕСА_3 (копія листа Виконкому Зеленодольської міської ради №2797/02-11 від 14.10.2024 року), які є відмінними від адреси місця проживання та реєстрації Позивача. 3. Загиблий ніколи після другого шлюбу не виявляв бажання створити іншу сім`ю вимовляючи, що «третій раз це вже занадто»; 4. Періодично загиблий проживав з іншими жінками, а створення декількох сімей не передбачено СК України. 5. Загиблий, деякий час з вказаного періоду нібито сумісного проживання, перебував за кордоном, а не проживав з Позивачем. 6. Декілька разів загиблий взагалі проживав окремо від будь кого, у квартирі яка належала йому на праві власності, тому що як він казав «усі йому набридли» та сімейне життя його не приваблює. 7. Транспортний засіб Dacia Logan був придбаний в 2010-2011 рр. на особисті кошти загиблого військослужбовця, котрі він отримав від продажу власних акцій ДТЕК; ТЗ ЗАЗ Таврія був придбаний ОСОБА_7 в 2006-2007 роках також за свої власні кошти. 8. Довіреності на керування та розпорядження транспортним засобами, видані на ім`я загиблого, Позивача та сина Позивача, свідчать про сумісне користування ТЗ вказаними в довіреностях особами, а не аж ніяк не постійне проживання разом чи наявності спільного побуту з Позивачем. 9. Документи про оплату поминального обіду та придбання пам`ятника на могилу загиблого не підтверджують факу проживання однією сім`єю за життя загиблого, а напроти підтверджують те, що Позивачка робить спробу створити видимість «про людське око» проживання однією сім`єю хоч цього і не було. 10. Платіжні документи про перерахування коштів та поповнення якихось номерів мобільних операторів, не свідчать про усталені сімейні стосунки. 11. Світлини не доводять постійного проживання Позивачки з загиблим, а підтверджують лише періодичні зустрічі. Тобто жодними належними доказами не підтверджено, що в період січень 2006 року по ІНФОРМАЦІЯ_3 загиблий ОСОБА_7 мав з ОСОБА_1 спільний бюджет, що вони вели спільне господарство, були пов`язані виконанням взаємних прав і обов`язків та спільним побутом, тобто між ними склалися усталені відносини, що притаманні подружжю. Таким чином, надані Заявницею документи не є підтвердженням факту постійного проживання однією сім`єю, а отже підстави для визначення Позивача членом сім`ї загиблого відсутні. 2. Позовна вимога про встановлення перебування на утриманні не підлягає задоволенню з огляду на відсутність належних доказів. Згідно ст. 31 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб»: «Члени сім`ї померлого вважаються такими, що перебували на його утриманні, якщо вони були на його повному утриманні або одержували від нього допомогу, яка була для них постійним і основним джерелом засобів до існування.» Предметом доказування такої вимоги є: - мета встановлення факту знаходження особи на утриманні. - відсутність можливості встановити факт знаходження особи на утриманні через відповідні організації, органи місцевого самоврядування (в позасудовому порядку); - встановлення факту отримання особою постійної допомоги від померлого, якщо ця допомога була основним джерелом існування; - наявність заробітної плати, стипендії, пенсії у заявника і її співвідношення з доходами особи, якій надається допомога; - непрацездатність заявника. Згідно роз`яснень, які містяться у п. 8 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року №5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», встановлення факту перебування особи на утриманні померлого має значення для одержання спадщини, призначення пенсії або відшкодування шкоди, якщо допомога, яка надавалась, була для заявника постійним і основним джерелом засобів для існування. Одержання заявником заробітку, пенсії, стипендії, інших доходів не є підставою для відмови у встановленні факту перебування на утриманні, коли суд установить, що основним і постійним джерелом засобів до існування була для заявника допомога з боку особи, яка надавала йому утримання. Тобто, враховуючи, що: - доказів звернення до органів ПФУ за виплатою пенсії у зв`язку з втратою годувальника не надано; - не надано доказів наявності у загиблого доходу більшого за Позивачки, що могло зумовити перебування Позивачки на утриманні; - не надано доказів отримання особою постійної допомоги від загиблого, та доказів того, що така допомога була основним джерелом існування; - з відзивів інших Відповідачів вбачається, що навіть якийсь час загиблий військослужбовець взагалі був без роботи, тобто не міг нікого утримувати; вимога про встановлення факту перебування на утриманні не підлягає задоволенню. 3. Позовна вимога про визнання, що Позивачка, як член сім`ї загиблого військослужбовця ОСОБА_7 є суб`єктом права на призначення та отримання ОГД суперечить приписам законодавства, тому не підлягає задоволенню. Згідно ст. 16-1 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», в редакції, чинній станом на дату загибелі ОСОБА_7 : «У випадках, зазначених у підпунктах 1-3 пункту 2 статті 16 цього Закону, право на призначення та отримання одноразової грошової допомоги мають члени сім`ї, батьки та утриманці загиблого (померлого) військовослужбовця, військовозобов`язаного або резервіста. Члени сім`ї та батьки загиблого (померлого) військовослужбовця, військовозобов`язаного або резервіста визначаються відповідно до Сімейного кодексу України, а утриманці - відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб".» Аналогічні норми, щодо визначення кола осіб, що мають право на грошову допомогу, визначено Порядком №975, в редакції чинній на ІНФОРМАЦІЯ_3 а саме п. 5: «Одноразова грошова допомога призначається і виплачується рівними частинами членам сім`ї, батькам та утриманцям загиблого (померлого) військовослужбовця… Члени сім`ї та батьки загиблого (померлого) військовослужбовця, військовозобов`язаного та резервіста визначаються відповідно до Сімейного кодексу України, а утриманці - відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб". Тобто норми, які підлягають застосуванню не містять взаємозв`язку між поняттями «Члена сім`ї» та «жінки (чоловіка), з якою (з яким) загибла (померла) особа проживали однією сім`єю, але не перебували у шлюбі між собою». Отже до набрання чинності нормами Закону № 3515-IX від 09.12.2023 року жінка, з якою загибла особа проживали іноді разом, але не перебували у шлюбі між собою, не належала до членів сім`ї загиблого. Тобто коло осіб, які є «суб`єктами права на призначення та отримання ОГД» визначено законом, норми якого діяли на дату смерті віськослужбовця та підлягають застосуванню в даній справі. Розмір одноразової грошової допомоги визначається Постановою Кабінету міністрів України №168 від 28.02.2022 року «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» в питанні визначення кола осіб, що мають право на одноразову грошову допомогу містить посилання також на ст. 118-1 Кодексу цивільного захисту. Норми зазначеної кодексу було змінено відповідно до Закону №3515-IX від 09.12.2023 року. Набрання чинності відбулось 29.03.2024 року. Та ст. 118-1 КЦЗ містить аналогічні поняття з Порядком №975 та Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" щодо кола осіб, які належать до членів сім`ї загиблої (померлої) особи. Однак надання зворотної дії в часі нормативно-правовим актам може бути визначено шляхом прямої вказівки про це в законі або іншому нормативно-правовому акті, що було зроблено в Законі № 3515-IX від 09.12.2023 року. Зворотню силу в зазначеному НПА було застосовано лише для дітей загиблої (померлої) особи, зачатих за життя загиблої (померлої) особи та народжених після її смерті. Тобто для жінки, з якою (з яким) загибла (померла) особа проживали однією сім`єю, але не перебували у шлюбі між собою…» одноразова грошова допомога передбачена тільки відносно осіб, які загинули починаючи з 30 березня 2024 року. 
Хоч в даному випадку навіть факту проживання однією сім`єю не доведено, з огляду на відсутність належних доказів. У Позивача відсутнє право на отримання грошової допомоги після смерті ОСОБА_7 , оскільки в розумінні діючих норм на дату смерті такого Позивач не належала до членів сім`ї загиблого військослужбовця, а отже не має право на отримання грошової допомоги у разі загибелі (смерті) військослужбовця. Таким чином, позовні вимоги про визнання, що Позивачка, як член сім`ї загиблого військослужбовця ОСОБА_7 є суб`єктом права на призначення та отримання ОГД не підлягають задоволенню, оскільки суперечать Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей». Просить відмовити ОСОБА_1 в задоволенні позовної заяви до Міністерства оборони України, ОСОБА_2 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , про визнання членом сім`ї загиблого військослужбовця, як жінки, що проживала з чоловіком однією сім`єю без реєстрації шлюбу та встановлення перебування на утриманні та визнання суб`єктом права на призначення та отримання ОГД в повному обсязі, стягнути з ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_5 , на користь ОСОБА_2 , РНОКПП НОМЕР_6 , судові витрати у вигляді витрат на правничу допомогу в розмірі 30 000,00 грн. 
Представниця відповідачки ОСОБА_2 в судовому засіданні позов не визнала, вважала, що в задоволенні позову ОСОБА_1 слід відмовити, оскільки законодавством, що діяло на час загибелі військовослужбовця ОСОБА_7 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 ) цивільна дружина не була включена до кола осіб, що мають право на одноразову грошову допомогу, а достатніх доказів перебування ОСОБА_1 на утриманні ОСОБА_7 . ОСОБА_1 не надала.
ОСОБА_1 заперечила проти позиції представника відповідача ОСОБА_2 - ОСОБА_3 , щодо відсутності у неї права на визнання членом сім`ї загиблого військовослужбовця ОСОБА_7 у зв`язку з відсутністю цивільних дружин серед переліку осіб, які мають право на одноразову грошову допомогу у зв`язку із загибеллю військовослужбовця в ст.161 Закону України « Про соціальний статус військовослужбовців та членів їх сімей…», в редакції, що діяла на час загибелі ОСОБА_7 .
У відзиві на позов ОСОБА_1 . Міністерство оборони України зазначило: Позивач звертаючись до суду в порядку позовного провадження хоче встановити юридичний факт, який згідно законодавства встановлюється в порядку окремого провадження. Згідно ч. 1 ст. 175 ЦПК України в позовній заяві Позивач мав би викласти свої вимоги щодо предмета спору та їх обґрунтування, але спору між ОСОБА_1 і Міністерством оборони не існує. Крім того в прохальній частині позову Позивач просить суд встановити юридичний факт, але є незрозумілим, що саме вимагається від Відповідача. Щодо відсутності юридичних наслідків встановлення факту, що має юридичне значення Факти, які підлягають встановленню, повинні мати юридичний характер, тобто відповідно до закону викликати юридичні наслідки: виникнення, зміну або припинення особистих чи майнових прав громадян. Для визначення юридичного характеру факту потрібно з`ясувати мету для якої необхідне його встановлення. Так, метою встановлення факту спільного проживання однією сім`єю з ОСОБА_7 , позивачка вказала - отримання одноразової грошової допомоги, гарантованої державою при загибелі військовослужбовця. Як встановлено зі змісті позовної заяви, померлий ОСОБА_7 був військовослужбовцем. Відповідно до ст. 41 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», виплата одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, та резервістів під час виконання ними обов`язків служби у військовому резерві здійснюється в порядку і на умовах, встановлених Законом України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей». Закон України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» від 20.12.1991 №2011-XII (далі Закон №2011-XII) визначає основні засади державної політики у сфері соціального захисту військовослужбовців та членів їх сімей, встановлює єдину систему їх соціального та правового захисту, гарантує військовослужбовцям та членам їх сімей в економічній, соціальній, політичній сферах сприятливі умови для реалізації їх конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни та регулює відносини у цій галузі. Відповідно до ч. 1 ст. 16 Закону №2011-XII, одноразова грошова допомога у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві (далі - одноразова грошова допомога), - гарантована державою виплата, що здійснюється особам, які згідно з цим Законом мають право на її отримання. Згідно ст. 16-1 Закону №2011-ХІІ (в редакції, яка діяла на дату загибелі ОСОБА_7 ): у випадках, зазначених у підпунктах 1-3 пункту 2 статті 16 цього Закону, право на призначення та отримання одноразової грошової допомоги мають батьки, один із подружжя, який не одружився вдруге, діти, які не досягли повноліття, утриманці загиблого (померлого). Утриманцями вважаються члени сім`ї, які мають право на пенсію у разі втрати годувальника відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» за загиблого (померлого) військовослужбовця, військовозобов`язаного або резервіста (особу, звільнену з військової служби, смерть якої настала протягом року після звільнення). У відповідності до частини 9 статті 16-3 Закону №2011-XI порядок призначення і виплати одноразової грошової допомоги визначається Кабінетом Міністрів України. На виконання вищенаведеного положення Закону № 2011-XI видано постанову Кабінету Міністрів України від 25.12.2013 р. №975, якою затверджено Порядок призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві (далі - Порядок №975), а також постанову Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 року №168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану», якою визначено порядок та розміри призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті) під час дії воєнного стану. Згідно з пунктом 4 Порядку №975, одноразова грошова допомога призначається у разі: 1) загибелі (смерті) військовослужбовця під час виконання ним обов`язків військової служби або внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням ним обов`язків військової служби, або смерті особи, звільненої з військової служби, протягом року після звільнення її з військової служби, якщо смерть настала внаслідок поранення, контузії, каліцтва, захворювання, пов`язаних з виконанням обов`язків військової служби; 2) смерті військовослужбовця, що настала в період проходження ним військової служби або внаслідок захворювання чи нещасного випадку, що мали місце в період проходження ним військової служби, або смерті особи, звільненої з військової служби, протягом року після звільнення її з військової служби, якщо смерть настала внаслідок поранення, контузії, каліцтва, захворювання, нещасного випадку, пов`язаних із проходженням військової служби; 3) загибелі (смерті) військовозобов`язаного або резервіста, якого призвано на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, що настала під час виконання обов`язків військової служби або служби у військовому резерві. Пункт 5 Порядку №975 визначає, що одноразова грошова допомога призначається і виплачується рівними частинами членам сім`ї, батькам та утриманцям загиблого (померлого) військовослужбовця, військовозобов`язаного та резервіста. У відповідності до пункту 10 Порядку, затвердженого ПКМУ від 25.12.13 №975, члени сім`ї, батьки та утриманці загиблого (померлого), яким призначається та виплачується одноразова грошова допомога, подають за місцем проходження служби (зборів) військовослужбовця, військовозобов`язаного та резервіста або уповноваженим структурним підрозділам державних органів, на які покладаються функції щодо підготовки необхідних для призначення пенсії документів (далі - уповноважений орган). Таким чином, право на отримання передбаченої Законом №2011-ХІІ виплати виникає у осіб визначених цим законом станом на дату загибелі особи, зазначеної у пункті 5 Порядку, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 25.12.2013р. №975. В даній справі військовослужбовець загинув ІНФОРМАЦІЯ_3 . Отже, станом на цю дату, Закон № 2011-ХІІ діяв в редакції, яка не передбачала категорію осіб, які мають право на призначення та отримання одноразової грошової допомоги, як особу, яка проживала однією сім`єю з загиблим/загиблою, як чоловік та жінка, без шлюбу. За змістом ст. 21 Сімейного кодексу України шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Проживання однією сім`єю жінки та чоловіка без шлюбу не є підставою для виникнення у них прав та обов`язків подружжя. Підставою для виникнення прав та обов`язків подружжя є шлюб (ч. 1 ст. 36 Сімейного кодексу України). За таких обставин позивачка не має права на таку виплату. Так само, в ст. 10-1 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» від 22.10.1993 №3551-XII (в редакції, яка діяла на дату загибелі ОСОБА_7 ), не віднесено особу, яка проживала однією сім`єю з загиблим/ загиблою, як чоловік та жінка, без шлюбу, до членів сімей загиблих (померлих) Захисників і Захисниць України. Таким чином, оскільки Позивачка за встановленими обставинами у справі не набула прав подружжя, вона не має права на отримання виплат зазначених нею у заяві (одноразова грошова допомога, гарантовані державою при загибелі члена сім`ї), тобто факт, який вона просить встановити не викликає для неї юридичних наслідків. За таких обставин, в задоволенні заяви про встановлення факту, що має юридичне значення слід відмовити. ІІІ. Щодо наявності доказів факту проживання як жінка та чоловік без реєстрації шлюбу Відповідно до частин другої та четвертої статті 3 Сімейного Кодексу сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Сім`я створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства. Згідно роз`яснень Верховного Суду України у листі «Судова практика розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення» від 01.01.2012 року, доказами, які свідчать про факт проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу можуть бути: свідоцтва про народження дітей, довідки з місця проживання, свідчення свідків, листи ділового та особистого характеру тощо). Також це можуть бути: свідоцтво про смерть одного із "подружжя", свідоцтва про народження дітей, в яких чоловік у добровільному порядку записаний як батько, виписки з погосподарських домових книг про реєстрацію чи вселення; докази про спільне придбання майна як рухомого, так і нерухомого (чеки, квитанції, свідоцтва про право власності); заяви, анкети, квитанції, заповіти, ділова та особиста переписка, з яких вбачається, що "подружжя" вважали себе чоловіком та дружиною, піклувалися один про одного; довідки житлових організацій, сільських рад про спільне проживання та ведення господарства. Про ознаки проживання однією сім`єю висловився і Конституційний Суд України у своєму рішенні від 03.06.99 №5-рп/99, в якому зазначив, що до членів сім`ї належать особи, які постійно мешкають разом та ведуть спільне господарство. Ними можуть бути не тільки близькі родичі, а й інші особи, які не перебувають у безпосередніх родинних зв`язках. Обов`язковою умовою для визнання їх членами сім`ї є факт спільного проживання, ведення спільного господарства, наявність спільних витрат, купівлі майна для спільного користування, участі у витратах на утримання житла, його ремонт і т.п. Відповідно до ч.2 ст. 3 Сімейного кодексу України та п.21 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» №7 від 30.05.2008 року сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Згідно вимог ч. 4 ст.3 СК України сім`я створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства. Поняття сім`ї, сформульоване в цій статті, не містить такої обов`язкової ознаки сім`ї, як знаходження саме в зареєстрованому шлюбу. Сім`я розглядається як соціальний інститут і водночас як союз конкретних осіб. Сім`я є первинним та основним осередком суспільства. Сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки, що й є ознаками сім`ї. Обов`язковою умовою для визнання членами сім`ї, крім факту спільного проживання, є ведення чоловіком та жінкою спільних витрат, спільного бюджету, спільного харчування, купівлі майна для спільного користування, участі у витратах на утримання житла, його ремонт, надання взаємної допомоги, наявність усних чи письмових домовленостей про порядок користування житловим приміщенням, інших обставин, які засвідчують реальність сімейних відносин. Для встановлення спільного проживання однією сім`єю до уваги беруться показання свідків про спільне проживання фактичного подружжя та ведення ними спільного побуту, документи щодо місця реєстрації (фактичного проживання) чоловіка та жінки, фотографії певних подій, документи, що підтверджують придбання майна на користь сім`ї, витрачання коштів на спільні цілі (фіскальні чеки, договори купівлі-продажу, договори про відкриття банківського рахунку, депозитні договори та інші письмові докази) тощо. Згідно з абзацом п`ятим пункту 6 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 3 червня 1999 року №5-рп/99 у справі про офіційне тлумачення терміна «член сім`ї» членами сім`ї є, зокрема особи, які постійно з ним мешкають і ведуть спільне господарство. До таких осіб належать не тільки близькі родичі (рідні брати, сестри, онуки, дід і баба), але й інші родичі чи особи, які не перебувають з особою у безпосередніх родинних зв`язках (брати, сестри дружини (чоловіка); неповнорідні брати і сестри; вітчим, мачуха; опікуни, піклувальники, пасинки, падчерки й інші). Обов`язковими умовами для визнання їх членами сім`ї, крім спільного проживання, є: ведення спільного господарства, тобто наявність спільних витрат, спільного бюджету, спільного харчування, купівля майна для спільного користування, участь у витратах та утримання житла, його ремонт, надання взаємної допомоги, наявність усних чи письмових домовленостей про порядок користування житловим приміщенням, інших обставин, які засвідчують реальність сімейних відносин. Такий правовий висновок висловлено Верховним Судом в постановах від 31 березня 2020 року у справі №205/4245/17 (провадження №61-17628св19), від 23.04.2020 №686/8440/16-ц. Постанова Великої Палати Верховного Суду від 03 липня 2019 року у справі №554/8023/15-ц (провадження №14-130цс19) містить правовий висновок, згідно якого вирішуючи питання про встановлення факту проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу, суд має встановити факти: спільного проживання однією сім`єю; спільний побут; взаємні права та обов`язки (статті 3, 74 Сімейного кодексу України) Для встановлення спільного проживання однією сім`єю суд бере до: - показання свідків про спільне проживання та ведення ними спільного побуту; - документи щодо місця реєстрації (фактичного проживання) батька та дитини; - фотографії певних подій; - документи, що підтверджують придбання майна на користь сім`ї, витрачання коштів на спільні цілі (фіскальні чеки, договори купівлі-продажу, договори про відкриття банківського рахунку, депозитні договори та інші письмові докази). Відповідно до ст. 79 ЦПК України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Відповідно до ст. 80 ЦПК України достатніми є докази, які у свої сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмету доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Наявність або відсутність обставин та фактів встановлюється на підставі доказів сторін, якими відповідно до ч. 2 ст. 76 ЦПК України є письмові, речові і електронні докази, висновки експертів, показаннями свідків. Під час звернення до суду Позивачем не доведено та матеріали справи не містять належних та допустимих доказів, які б свідчили про спільне проживання ОСОБА_1 та ОСОБА_7 як чоловіка та жінки, тобто наявність сім`ї, зокрема, що Позивачка з ОСОБА_7 постійно спільно проживали саме з січня 2006 року як вказує Позивач, мали спільний бюджет, харчування, мали спільні витрати на купівлю майна спільного користування, брали участь в утриманні житла, ремонті, тобто відсутнє підтвердження реальності сімейних відносин з ОСОБА_7 . Також, вважаємо, що не можна брати до уваги надані платіжні інструкції, адже у призначенні платежу не зазначено будь якої інформації, яка б давала підстави вважати, що ці кошти призначені на забезпечення їх сумісного побуду. Утримання Позивачки і тому інше. Щодо твердження Позивача, що вони разом з ОСОБА_7 купували разом техніку, меблі не є підтвердженням наявності подружніх стосунків та перебування ОСОБА_1 на утриманні загиблого, адже надані товарні чеки не містять інформації хто саме здійснював покупку, на яку адресу саме було замовлення, відсутня інформація про покупця. Твердження Позивачки, що саме вона безпосередньо займалася організацією поховання загиблого солдата ОСОБА_7 жодним чином не підтверджують саме факт спільного проживання, ведення господарства та наявності у Позивачки з загиблим стосунків як чоловіка та дружини, а лише свідчать про факт організації поховання. Посилання Позивача на Акт про фактичне проживання, складений підписаний сусідами вважаємо не допустимим доказом, адже підписи свідків зі сторони позивача в Акті на підтвердження того, що сторони проживали однією сім`єю у вказаний період, носять узагальнений характер, стосуються здебільшого констатації факту проживання сторін за однією адресою та не підтверджують наявності усталених відносин, які притаманні подружжю у в розумінні статті 3 СК України. Аналогічна позиція викладена у постановах Верховного Суду: від 12 грудня 2019 року у справі №466/3769/16 (провадження №61-5296св19), від 27 лютого 2019 року у справі №522/25049/16-ц (провадження №61-11607св18), від 11 грудня 2019 року в справі № 712/14547/16-ц (провадження №61-44641св18), від 24 січня 2020 року в справі №490/10757/16-ц (провадження № 61-42601св18), від 17.04.2019 у справі №456/1258/17, від 02.04.2020 у справі №357/13948/16-а, від 12.11.2020 у справі №822/630/17. Рішення районних та міськрайонних судів з аналогічним предметом спору про залишення Заяв без розгляду по справах №336/1652/22, 337/1352/22, 337/1641/22, 383/490/22, 181/410/22. Отже, як вбачається з позовної заяви ОСОБА_1 та наданих нею доказів не можна дійти висновку про наявність спільних обов`язків саме як подружжя.
Представник Міністерства оборони України у відзиві на позов ОСОБА_1 просив прийняти рішення, яким в задоволенні позову ОСОБА_1 про визначення членом сім`ї загиблого військовослужбовця як жінки, що проживала з чоловіком однією сім`єю без реєстрації шлюбу відмовити в повному обсязі.
Представник Міністерства оборони України - ОСОБА_81 в судовому засіданні пояснила, що Міністерство Оборони України заперечує проти позову, оскільки між Міністерством Оборони України та ОСОБА_1 відсутній спір.
ОСОБА_1 заперечила проти позиції представника відповідача Міністерства Оборони України ОСОБА_80 щодо безпідставності залучення МОУ в якості відповідача по справі через відсутність спору між нею та Міністерством оборони, оскільки вважає, що саме Міністерством Оборони України буде визначатись її право як члена сім`ї ОСОБА_7 на отримання одноразової грошової допомоги у зв`язку із його загибеллю.
У відповіді на відзив Міністерства Оборони України вказала, що Міністерство Оборони України у своєму відзиві на позовну заяву зазначило про відсутність спору між нею та Міністерством Оборони України. Позивачка вважає, що такі доводи є необґрунтованими. Частиною 1 ст. 4 ЦПК України визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. З цієї норми закону випливає, що право особи на звернення до суду виникає у зв`язку з порушенням, невизнанням або оспорюванням прав, свобод чи законних інтересів.
Зазначає, що у серпні 2022 року через свого представника зверталась до Апостолівського районного суду Дніпропетровської області із заявою про встановлення факту проживання однією сім`єю із ОСОБА_7 (у порядку окремого провадження).
01.09.2022 року судом було винесено ухвалу про відкриття провадження по справі. Справа неодноразово призначалась до слухання, однак через неявку ОСОБА_2 судові засідання переносились. ІНФОРМАЦІЯ_16 у зв`язку із відсутністю суддів у Апостолівському районному суді Дніпропетровської області справу було направлено за підсудністю до Саксаганського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області, який, враховуючи позицію Верховного Суду, що діяла на той час щодо необхідності розгляду справ даної категорії у порядку адміністративного судочинства, ухвалою від 25.04.2023 року закрив провадження по цивільній справі за її заявою, їй було роз`яснено про необхідність звернення до суду у порядку адміністративного судочинства.
18.07.2023 року її представник подала позовну заяву у порядку адміністративного судочинства, однак, 02.10.2023 року Дніпропетровський окружний адміністративний суд відмовив їй в задоволення позову, мотивуючи відмову тим, що вона передчасно звернулась до Міністерства оборони, оскільки факт її спільного проживання із ОСОБА_7 не встановлений судом. Подана нею апеляційна скарга залишена без задоволення.
Позиція ВС щодо підсудності справ даної категорії судам адміністративної юрисдикції, яка існувала на той час фактично унеможливлювала захист її прав у вирішенні питання права на отримання одноразової грошової допомоги. 18.01.2024 року Велика Палата Верховного Суду винесла постанову по справі №560/17953/21, якою вказала, що юридичні факти, які належить встановити в судовому порядку, вирішуються судами цивільної юрисдикції за правилами ЦПК України незалежно від мети встановлення такого факту.
Враховуючи, що ІНФОРМАЦІЯ_9 листом від 25.01.2023 року повідомив, що нею не подано необхідний повний пакет документів для звернення за призначенням ОГД як членом сім`ї загиблого військовослужбовця (відсутність рішення суду про встановлення факту проживання однією сім`єю зі ОСОБА_7 ) і що це є перешкодою в подальшому оформленні її документів для призначення одноразової грошової допомоги, та враховуючи правову позицію Великої Палати Верховного Суду, викладену в постанові від 18.01.2024 року, вона була змушена знов звернутись до суду за захистом своїх прав у порядку окремого провадження.
В березні 2024 року вона повторно звернулась до Апостолівського районного суду Дніпропетровської області із заявою у порядку окремого провадження про встановлення факту, що має юридичне значення. У зв`язку з відсутністю суддів у Апостолівському районному суді справа була передена за підсудністю на розгляд Орджонікідзевського міського суду Дніпропетровської області.
ОСОБА_2 через свого представника під час розгляду справи в Орджонікідзевському міському суді Дніпропетровської області надала пояснення, в якому безпідставно заперечила її право бути визнаною членом сім`ї ОСОБА_7 , засвідчивши таким чином, що є спір про право.
Міністерство Оборони у своєму поясненні на її заяву у порядку окремого провадження також висловило позицію, що у неї відсутні докази на підтвердження того факту, що вона була членом сім`ї загиблого військовослужбовця ОСОБА_7 . Ухвалою Орджонікідзевського міського суду Дніпропетровської області від 05.09.2024 року її заява у порядку окремого провадження знову залишена без розгляду.
Ухвалою суду про залишення заяви у порядку окремого провадження без розгляду від 05.09.2024 року встановлено, що по справі є спір про право, тому її вимоги мають розглядатись у порядку позовного провадження із залученням до участі у справі всіх заінтересованих осіб.
Враховуючи висновок суду про наявність у її вимогах спору про право, вона була змушена звернутись до суду у порядку позовного провадження.
Оскільки, ОСОБА_2 (мати загиблого ОСОБА_7 ) у поданій до суду письмовій заяві (поясненні третьої особи) заявила, що не згодна з визнанням ОСОБА_1 членом сім`ї ОСОБА_7 , заперечувала її проживання зі ОСОБА_7 однією сім`єю більше 16 років, вона таким чином бажає позбавити її права на отримання частки одноразової грошової допомоги, передбаченої ст.16 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», чим порушує її законні права та інтереси, не визнаючи її суб`єктом права на грошову допомогу, тому позивачкою було заявлено клопотання про необхідність залучення ОСОБА_2 до справи в якості відповідача.
Враховуючи, що Міністерство Оборони України як орган, який за законом приймає рішення про виплату одноразової грошової допомоги, також заперечував ту обставину, що вона була членом сім`ї ОСОБА_7 , вважає, що Міністерство Оборони України також є особою, що порушує її законне право на отримання ОГД, не визнаючи її суб`єктом права на отримання одноразової грошової допомоги, тому ввважає, що Міністерство Оборони України також є відповідачем у справі за її позовом.
Розуміючи, що вирішення судом питання про включення її до кола членів сім`ї загиблого може стосуватись інтересів інших членів сім`ї її цивільного чоловіка, окрім матері загиблого, ОСОБА_2 в якості відповідачів по справі вона включила також дітей ОСОБА_7 - ОСОБА_6 та ОСОБА_5 .
На підтвердження спроб позивачки вирішити питання щодо їх зі ОСОБА_7 спільного проживання однією сім`єю як чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу, починаючи з 2022 року, ОСОБА_1 долучила до позовної заяви Ухвалу Апостолівського районного суду Дніпропетровської області від 01.09.2022 року про відкриття провадження по цивільній справі за заявою у порядку окремого провадження, ухвалу Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу від 25.04.2023 року про закриття провадження та необхідність звернення до адміністративного суду, витяг із рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 02.10.2023 року, постанову третього апеляційного адміністративного суду від 18.01.2024 року (вступна та резолютивна частина),ухвалою Орджонікідзевського міського суду Дніпропетровської області від 05.09.2024 року про залишення її заяви у порядку окремого провадження без розгляду.
Вважає, що від результатів вирішення судом даної справи залежить остаточне визначення Міністерством оборони України кола членів сім`ї загиблого військовослужбовця ОСОБА_7 , які мають право на отримання одноразової грошової допомоги у зв`язку з його загибеллю, а також розмір часток цієї допомоги.
Враховуючи, що Міністерство Оборони України заперечує проти існування на день загибелі ІНФОРМАЦІЯ_3 військовослужбовця у жінки, яка проживала з ним однією сім`єю без реєстрації шлюбу, права на отримання одноразової грошової допомоги вважає, що Міністерство Оборони України має бути залучено відповідачем у справі за її позовом.
Відповідачі ОСОБА_5 та ОСОБА_6 позов ОСОБА_1 визнали в повному обсязі.
Допитана в якості свідка позивачка пояснила обставини спільного проживання зі ОСОБА_7 , який загинув ІНФОРМАЦІЯ_3 , однією сім`єю без реєстрації шлюбу та її перебування на його утриманні, надала аналіз долучених до справи доказів із зазначених обставин.
За заявою позивачки по справі були допитані свідки: ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , ОСОБА_20 , відповідачі ОСОБА_5 , ОСОБА_6 .
Допитаний 19.03.2025 р. в якості свідка  ОСОБА_14 пояснив, що він проживає в АДРЕСА_4 , навпроти будинку АДРЕСА_1 , де проживали ОСОБА_21 та ОСОБА_7 . Зі ОСОБА_22 він познайомився в січні 2006 року. За звичаєм вони ходять до сусідів на Старий- новий рік посівати. Він прийшов до сусідки ОСОБА_23 , яка живе навпроти його будинку, так би мовити «двір у двір», коли він зайшов до її будинку, то там побачив мужчину, який сидів на кухні у ОСОБА_23 . Вони зі ОСОБА_22 познайомилися і стали товаришувати по сусідству. Допомогали один одному, він просив ОСОБА_24 кожної весни допомогати йому вкривати теплицю. ОСОБА_26 звертався до нього, щоб свідок замотоблочив їм город. Коли ОСОБА_25 почав робити утеплення їхнього будинку по АДРЕСА_1 , він звертався до свідка за порадами. Свідок допомогав йому в цьому ж будинку вставляти металеві вхідні двері, які ОСОБА_26 зварив власноруч. Допомогав йому в установці ванної та підключенні сантехніки. Вони з ОСОБА_27 бачились майже кожного дня, виходили з дворів назустріч один одному, так би мовити на перекур. Говорили про різне, а потім ішли робити свої справи. Іноді могли зайти друг до друга випити по чарочці горілки. Вони також частенько збиралися в них дома або вдома у сусідів, ОСОБА_26 зі своєю дружиною ОСОБА_23 , ОСОБА_14 зі своєю дружиною ОСОБА_28 . Іноді на св`ята, а то й просто так поспілкуватися, повечеряти разом. Він особисто бачив, як ОСОБА_29 , коли працював в м.Зеленодольськ на Електростанції, виїзжав з її двору на роботу та після роботи повертався сюди ж додому. Оскільки вони жили навпроти, то завжди бачились, бо сусіди. ОСОБА_26 і ОСОБА_23 завжди і всюди були разом. Разом гралися з онуками на вулиці в бадмінтон, в мяча, каталися на велосипедах. Останні пару років з ними також жив син ОСОБА_7 - ОСОБА_30 . Іноді вони з ОСОБА_24 ходили на підробітки на будівництво. Коли почалося повномаштабне вторгнення російських військ, то 25 лютого 2022 року, вони з ОСОБА_27 разом пішли добровольцями захищати країну, рідних, щоб зупинити наступ і не дати ворогу прийти в їх домівки. Вони зі ОСОБА_22 служили в 60 ОмБр. ОСОБА_29 був у нього командиром відділення. Свідку відомо, що, коли вони вже були в ЗСУ, то ОСОБА_26 він кожного вечора звонив своїй дружині ОСОБА_31 , вони розмовляли. Часто вони не могли звонити, лише по можливості, то зв`язку не було, то часу. ОСОБА_29 називав ОСОБА_23 - моя жіночка. ОСОБА_29 був у цьому будинку, де вони проживали з ОСОБА_32 справжнім господарем.
Допитана 03.06.2025р. в якості свідка ОСОБА_15 показала, що доводиться рідною сестрою ОСОБА_33 , то ж їй відомо багато фактів з сімейного життя ОСОБА_7 та ОСОБА_33 . Вони проживали разом з 2006 року в будинку, де вона виросла, де проживала їхня мама, куди вона приїздила дуже часто ( АДРЕСА_1 ). Зі ОСОБА_22 вона познайомилась в січні 2006 року, ОСОБА_34 попросила її відвезти ОСОБА_24 на вокзал на її машині, він тоді їхав в м.Київ зустрічати в аеропорту свою сестру ОСОБА_35 , яка прилітала з Італії. Тоді ж і відбулося їхнє знайомство з ОСОБА_24 . Його сім`я і сім`я його сестри ОСОБА_36 , були в дуже тісних стосунках. Вони завжди разом св`яткували їх дні народження та їх дітей, також св`яткували весілля їхніх дітей, де повноправним членом родини був ОСОБА_24 . Він виступав як батько на весіллях ОСОБА_37 дітей. На дні народження ОСОБА_7 майже завжди була присутня мати ОСОБА_24 - ОСОБА_38 , діти та онуки, як ОСОБА_7 , так і ОСОБА_33 . Про це свідчить безліч фотознімків в їхніх сімейних архівах. Їй відомі всі їхні події в житті, їх стосунки були по справжньому сімейними і довірливими. За потреби допомогали один одному. Одного разу ОСОБА_29 та її сестра ОСОБА_39 звернулися до неї з проханням, щоб вона була у них поручителем в банку для отримання готівкового кредиту, бо вони хотіли придбати автомобіль «Дачія Логан». Про це свідчать кредитні договори долучені до матеріалів справи. Коли ОСОБА_29 получив опіки ніг і не міг ходити та їздити в лікарню на огляд, то вона зі своїм чоловіком возили ОСОБА_24 в лікарню на їхньому автомобілі. Вона бачила, як ОСОБА_23 доглядала за ОСОБА_24 , робила йому перв`язки, підтримувала його, носила їсти та ін. ОСОБА_29 і ОСОБА_39 разом проводили поточні ремонти в будинку та на подвір`ї, побудували погріб. Вона знає, що рідний брат ОСОБА_40 - ОСОБА_41 на протязі досить тривалого часу гостював у них дома по 5-6 днів, коли у нього були вихідні в переривах на роботі в м.Київ. Також знає, що з кінця літа 2019 року з ними в будинку АДРЕСА_1 став жити ОСОБА_42 - син ОСОБА_7 . Проживав він там і після загибелі свого батька ОСОБА_7 до квітня 2022р., потім поїхав у більш безпечніше місто. ОСОБА_84 і ОСОБА_39 були сімє`ю в повному розумінні. ОСОБА_24 завжди турбувався про ОСОБА_23 , в усьому їй допомогав, вони завжди та всюди були разом.
Допитана 03.06.2025р. в якості свідка ОСОБА_16 показала, що познайомилась з ОСОБА_22 на роботі, на електростанції в м.Зеленодольськ, де вони працювали. На той час вона проживала в м.Апостолове, а працювала в м.Зеленодольськ по змінам, та не завжди було чим доїхати з нічної зміни додому в Апостолово так і на роботу в м.Зеленодольськ. Її начальник зміни сказала їй, що ОСОБА_29 тепер живе в м. Апостолово, запропонувала познайомити, попросити його, щоб він її підвозив попутно. Так з того часу він її став підвозити на роботу в м. Зеленодольськ і додому в м. Апостолове. Спочатку він їздив на мотоциклі, потім вони купили червону машину, а згодом вони купили сіру машину, і на ній він теж її підвовозив до роботи і в м. Апостолове. Знала вона також і його жінку ОСОБА_23 , була у них вдома не один раз, вони теж до неї приїжджали, привозили парфюмерію, зубні пасти, бо вони тоді займалися бізнесом ОСОБА_43 . Вони часто з ними зустрічалися в м.Апостолове на базарі, в магазинах. Постійно бачила, як вони удвох їздили машиною у справах. ОСОБА_24 і ОСОБА_23 практично завжди були разом, з ними могли бути їхні діти або онуки. Вона також знала матір ОСОБА_7 - ОСОБА_44 . Коли вона вже пішла на пенсію, бувала часто в гостях у своїх дітей в м.Зеленодольськ. Там зустрічала матір ОСОБА_24 , запитувала її, як там ОСОБА_24 з ОСОБА_23 поживають. Мати завжди відповідала їй, що у них все добре і щиро була задоволена тим, що нарешті у її сина склалося сімейне життя з ОСОБА_45 .
Допитана ІНФОРМАЦІЯ_10 в якості свідка ОСОБА_17 показала, що ОСОБА_29 її однокласник.Товариські стосунки вони підтримують з самої школи, вони не губилися, завжди підтримували зв`язок, так як вони працювали на електростанції в м.Зеленодольськ і часто пересікалися по роботі. При одній із зустрічей ОСОБА_46 ОСОБА_24 сказав їй, що він тепер живе в м.Апостолове, у нього є жінка ОСОБА_23 і що вони разом живуть у її будинку. Через деякий час ОСОБА_24 познайомив її з ОСОБА_23 . Вони разом приїздили до неї на дачу, в свою чергу вона була у них вдома. ОСОБА_47 був справжнім другом. Коли померла її мати, він дуже допомогав їй, возив її на їхній машині в м.Кривий Ріг в морг, в лікарню, допоміг і моральною підтримкою, це було дуже цінно в той час. За потреби, коли їй треба були гроші, то ОСОБА_26 займав їй грошей, не відмовляв в допомозі. В 2014 році ОСОБА_29 звернувся до неї з проханням, чи можна прописатися за її адресою в м.Зеленодольськ без права проживання. ОСОБА_26 сказав, що хотів прописатися у своєї мами ОСОБА_48 , але вона йому відмовила, для нього на той час була актуальною прописка в м.Зеленодольськ. ОСОБА_29 ніколи не проживав у її квартирі. Про це свідчить «Акт обстеження» з підтвердженням її сусідів-свідків. Жодних інтимних стосунків у неї з ОСОБА_24 не було. На той час вона була заміжня, у неї був чоловік. ОСОБА_26 був знайомий з її чоловіком, вони часто спілкувалися, у них були спільні теми про автомобілі. З часом її чоловік поїхав на роботу в Турцію і зник безвісті. Вона з ОСОБА_22 часто переписувалися по телефону. Так на початку березня 2022 року він їй написав, що пішов до лав ЗСУ, що прийшлося трохи обманути ОСОБА_23 , бо вона б його не відпустила. ОСОБА_49 їй, що піде в Тероборону м. Апостолове, а сам записався добровільно до лав ЗСУ. Інші їхні однокласники теж знають ОСОБА_23 , як дружину ОСОБА_7 . Вона знає ОСОБА_24 і ОСОБА_23 , як гарну родину. Їй відомо, що останній час з ними також проживав і ОСОБА_24 син - ОСОБА_30 .
Допитана ІНФОРМАЦІЯ_11 в якості свідка ОСОБА_18 пояснила, що вона проживає майже навпроти будинку ОСОБА_33 по АДРЕСА_4 . Підтверджує, що ОСОБА_23 і ОСОБА_26 проживали як чоловік та жінка з 2006 року. ОСОБА_26 завжди виїзжав з двору машиною і їхав на роботу в м.Зеленодольськ, і повертався додому з роботи в АДРЕСА_1 . Вони майже кожного дня бачили з двору один одного, завжди віталися. ОСОБА_26 завжди махав їй рукою і казав: «ОСОБА_82, привіт!», на що вона теж йому відповідала. Іноді вони ходили один до одного в гості на дні народження, бо діти ОСОБА_33 - це її племінники. Були на весіллях, їхня родина св`яткувала весілля у сина ОСОБА_23 - ОСОБА_50 , та в свою чергу родина ОСОБА_23 на чолі з ОСОБА_24 були на весіллі у їхнього сина ОСОБА_51 . ОСОБА_26 і ОСОБА_23 завжди були разом, все робили разом. З ними в будинку по АДРЕСА_1 останні декілька років перед війною проживав і син ОСОБА_52 . Це була повноцінна сім`я.
Допитана ІНФОРМАЦІЯ_11 в якості свідка ОСОБА_19 пояснила, що знає цю чудову родину дуже давно, з січня 2009 року вони разом прийшли на бізнес-план, який вони читали по мережевому маркетингу у їхніх родичів. ОСОБА_26 і ОСОБА_23 з самого початку їй запам`яталися, бо це була гарна пара. Пам`ятає, що після цієї зустрічі ОСОБА_26 зразу ж купив дитячий протиалергенний порошок для прання пелюшок, бо у ОСОБА_23 нещодавно народилася онука ОСОБА_53 , а всі пральні засоби у ОСОБА_23 визивали алергію, от він і турбувався за неї. За ті роки, що вона знала ОСОБА_7 і ОСОБА_54 , це сім`я, яку можна ставити в приклад іншим сім`ям, яких вона знає і які перебували в офіційних шлюбах, але не були такі вірні і щирі між собою, якими були ОСОБА_26 і ОСОБА_23 . Вона завжди була у захваті від іхніх відносин. ОСОБА_26 і ОСОБА_23 були постійними їхніми гостями, вони також часто приїздили до них додому по АДРЕСА_1 . Вони всі разом багато їздили на семінари АДРЕСА_5 . З ними іноді їздила і мати ОСОБА_7 - ОСОБА_38 . Вона також була у неї дома в м.Зеленодольськ, у її квартирі, де вона проживала одна. Вони їздили до неї з ОСОБА_24 і ОСОБА_23 . Одного разу ОСОБА_26 і ОСОБА_23 привозили до них додому на бізнес-план сестру ОСОБА_40 - ОСОБА_55 , яка проживає в Італії. Вона знає всю їхню сім`ю, всіх дітей та ОСОБА_23 онуків, з якими ОСОБА_26 нянчився, возив їх завжди машиною. Видно було, що він їх щиро любив. Вони були завжди нерозлучні. Всі в їхньому місті знають їх як родину, нікому не спадало на думку, що вони не розписані, бо стосунки між ними були як у звичайної подружньої пари.
Допитаний ІНФОРМАЦІЯ_11 в якості свідка ОСОБА_20 надав покази, що знає цю сім`ю ОСОБА_7 та ОСОБА_54 дуже давно, вони мали з ними дружні відносини, часто зустрічалися у них вдома, їздили до них додому по АДРЕСА_1 . Це дуже хороша, дружня, велика сім`я. У них великий будинок, був такий період, що вони проживали там всі разом, діти та онуки ОСОБА_33 і син ОСОБА_7 . Він іноді дивувався, як вони справляються і ладять в такій великій сім`ї. Він може сказати, що ОСОБА_29 і ОСОБА_39 були дуже гарною сімейною парою. 
Допитана 19.03.2025р. в якості свідка відповідач ОСОБА_5 показала, що може надати свідчення про факти з життя свого батька ОСОБА_7 та ОСОБА_1 , тому що це було життя її сім`ї. Їй, як дочці ОСОБА_7 , відомо найбільше, як вони жили та що відбувалося в їхній родині. В січні 2006 року її батько ОСОБА_7 повідомив її, що вирішив створити сім`ю з ОСОБА_1 та житиме в її будинку в АДРЕСА_1 . Їй на той час було 17 років, вона навчалася в Апостолівському СПТУ №85 та проживала в м. Апостолово на винайманій квартирі. Саме в січні 2006р. її батько та ОСОБА_21 запропонували їй переїхати жити в будинок ОСОБА_1 і вже 12 січня 2006р. вона перевезла свої речі до їх будинку. Речі її батька вже були в будинку ОСОБА_1 . Пам`ятним стало те, що вони всі разом вже св`яткували «Старий Новий рік» за місцевим звичаєм. Їй виділили кімнату, в якій вона проживала з ОСОБА_56 , дочкою ОСОБА_1 . У неї було своє ліжко, полиці в шкафу. В будинку ОСОБА_1 є 5 житлових кімнат, ванна з туалетом, 2 коридори. Окремо в дворі є будівля кухні, яка має 3 кімнати, одна з яких столова, кладова та сама кухня. З дітьми ОСОБА_1 : дочкою ОСОБА_56 і сином ОСОБА_57 вона одразу ж подружилася, вони прийняли її у свою родину з щирою радістю. Їхні стосунки з ОСОБА_56 , дочкою ОСОБА_1 , досить тісні і по цей час. Вона є хрещєною матір`ю її доньки ОСОБА_58 . Її батько ОСОБА_7 та ОСОБА_1 проживали в своїй окремій кімнаті, спали в одному великому ліжку. З самого початку їхнього спільного життя вони харчувалися разом. Її батько ОСОБА_7 та ОСОБА_1 купували разом продукти, оскільки в них вже був спільний бюджет. Всі продукти зберігалися в одному холодильнику і вони ними користувалися. Батьки часто разом готували їсти, її батько по можливості приймав участь в приготуванні. В цей час вони разом обговорювали різні актуальні питання. Їй особливо запам`яталося те, що т.ОСОБА_34 з ранку вставала, готувала їм їсти на сніданок, обід і на вечерю. Зранку будила їх на заняття, а сама вже причепурена збиралася йти на роботу. В її будинку, де вони жили всі разом в АДРЕСА_1 , завжди була тепла, сімейна атмосфера. Її батько ОСОБА_7 та ОСОБА_1 завжди були позитивні, веселі, життєрадісні. Батьки завжди спільно робили роботу, яка постійно була приватному будинку. ОСОБА_1 допомогала їй у навчанні, заповненні документів по практичним завданням. На їхньому компютері вона готувалася до теоретичних іспитів в автошколі. В червні 2006 року вона закінчила Апостолівське СПТУ №85, до неї на вручення диплому прийшли разом як батьки: її батько ОСОБА_7 та ОСОБА_1 . Після закінчення СПТУ вона поїхала навчатися в м.Київ, де винаймала квартиру, за яку їй допомогали сплачувати її батько ОСОБА_7 та ОСОБА_1 з їх спільного бюджету, про що свідчить квитанція про перевод грошей в сумі 300 грн. через ПриватМані від ОСОБА_1 в липні 2007 року. На вихідні, коли вона приїздила додому, то її зустрічали і проводжали її батько та т.ОСОБА_34. Вона приїздила в їх будинок як до свого додому, бо там жив її батько ОСОБА_59 і ОСОБА_21 повноцінною родиною. З їх спільних коштів вони купували для неї одяг по сезону, косметику, постільну білизну. Ніколи не розділяли їх як дітей. Її батько ОСОБА_60 та ОСОБА_21 готували їй з собою сумки з харчами. Її батько добирався на роботу з м.Апостолове в м.Зеленодольськ в різний час доби, бо працював по змінам на Криворізькій ТЕС. Спочатку їздив мотоциклом, але з настанням зими стало їздити холодно і небезпечно, бо більше приходилось їздити в темний час доби. В кінці 2006 року вони повідомили її, що мають на меті купити недороге авто Таврію, на яке вони збирали спільні кошти. Автомобіль потрібен був насамперед, щоб її батько мав змогу безпечно і швидше добиратися на роботу в м.Зеленодольськ та повертатися додому в АДРЕСА_1 до своєї дружини. В січні 2007 року вони придбали автомобіль «Таврію», який використовували для сімейних потреб. Коли у них з`явився автомобіль,то її зустрічали і проводжали вже ним, що було дуже зручно. Одного разу, коли вона приїхала додому на вихідні восени 2007 року, то її батько і т.ОСОБА_34 повідомили, що планують поставити металопластикові вікна в буд. АДРЕСА_1 для збереження тепла. Її батько як господар особисто уклав договір на виготовлення цих вікон за даною адресою. Так як іншого житла він не мав, а в цьому будинку на той час він прожив з т.ОСОБА_83 вже майже два роки і мав намір та бажання й надалі жити однією сім`єю з ОСОБА_1 . В листопаді 2007 року її батько ОСОБА_7 зателефонував їй і поділився новиною, що вони з т.ОСОБА_83 купили кращий автомобіль «Дачія Логан». Розповів, що вони взяли разом кредити в банку, щоб придбати цей автомобіль, бо її батькові цей автомобіль дуже сильно подобався. Сказав, що їхній спільний бюджет дозволяє їм скористатися кредитом. Їй відомо, що є ці кредитні договори, які були оформленні її батьком ОСОБА_61 та ОСОБА_62 в один день 01.11.2007р. на однакові суми, тому перша довіреність видана на це авто також від 01.11.2007р. В обох кредитних договорах поручителем погодилась стати рідна сестра т.ОСОБА_36 - ОСОБА_15 . Вона завжди була щиро рада за свого батька, що він нарешті зустрів жінку, з якою у нього складалося життя на довірі, відвертості, чесності. Її батько та т.ОСОБА_34 завжди турбувалися один про одного, розраджували і підтримували в різних життєвих ситуаціях. Її батько оберігав т.Валю в усьому, бо вона є інвалідом по зору. Коли вона вийшла заміж та стала проживати в м.Києві своєю сім`єю, то її батько та т.ОСОБА_34 стали разом приїздити до них в гості. Вони також приїздили до них на родинні свята в будинок АДРЕСА_1 , де батько та т. ОСОБА_34 жили разом. На цих святах у їхньому будинку також часто була присутня ОСОБА_2 (її бабуся) - мати її батька ОСОБА_7 . Свідченням цих подій і зустрічей є наявність їхніх спільних фото, частина яких є в матеріалах справи. Квартира, яка по договору дарування по документам належала її батькові ОСОБА_7 в АДРЕСА_6 , але її батько ніколи там не проживав, а бував там лише в якості гостя. В цій однокімнатній квартирі з 2005 року завжди проживала лише його мати ОСОБА_2 (її бабуся). В цій квартирі знаходяться лише її особисті речі. В своєму пояснені ОСОБА_2 пише, що її батько проживав в цій квартирі, але ж це неправда. В поясненні від ОСОБА_2 про її батька ОСОБА_7 надана неправдива інформація, яка не відповідає дійсності, а лише відволікає суд від справедливого вирішення по даній справі, у неї навіть є сумніви, що це писала бабуся, бо їй відомо, що вона навіть ручку не може тримати в руках. Вона впевненна, що в поясненні ОСОБА_2 з корисливих мотивів через гроші від її імені надається відволікаюча від суті справи свідомо неправдива інформація, яка є наклепом та ганьбить честь і гідність її батька. В поясненні адвоката Бережної М.Г. написано, що нібито її батько був там квартирантом. Якби т.ОСОБА_34 не була її батькові дружиною, то він би не жив в м.Апостолове, а жив би в м.Зеленодольськ. Вони не можуть дозвонитися до бабусі ОСОБА_2 , так як поблокувані на вхідні дзвінки, ні вона, ні ОСОБА_42 , ні т. ОСОБА_34 , ніхто не має з нею зв`язку і можливості спілкуватися. Вона вважає, що ні представники Міністерства Оборони України, ні представник ОСОБА_2 не можуть стверджувати, що її батько ОСОБА_7 та ОСОБА_1 не проживали разом однією сім`єю. Це відомо їм, родині, це їхнє життя, їхня сім`я, де були усталені відносини з 2006 року по березень 2022 року, до моменту загибелі її батька. Вони прожили разом 16 років і їм відповідно найкращє все відомо, бо це була їхня родина та їхн6я сім`я. Її батько ОСОБА_7 25.02.2022р. пішов добровільно до ІНФОРМАЦІЯ_14 разом зі своїм сусідом та товаришом ОСОБА_14 . Він свідомо, не вагаючись прийняв таке мужнє рішення піти на захист інтересів держави відбивати ворога. При оформленні і заповненні документів при вступі до лав ЗСУ, у всіх документах її батько зазначив ОСОБА_1 «дружина», вказав її номер телефону, адресу свого проживання він вказав - АДРЕСА_1 . З волі її батька ОСОБА_1 вказана його дружиною, бо це дійсно правда. Не можна ігнорувати його позицію. В усіх військових наказах згідно даних, які надав її батько, ОСОБА_7 зазначив що ОСОБА_1 - дружина. Адже з ними на той час проживав і син її батька ОСОБА_63 , але її батько ОСОБА_7 своєю близькою, рідною людиною визначив саме ОСОБА_1 , а не когось іншого. Вважає за свій обов`язок перед своїм батьком ОСОБА_7 захистити ОСОБА_1 , тому що її батько вже немає фізичної можливості це зробити. Вона захищає його права, його вибір, тому що це було його волевиявлення. Тим більше що вони планували розписатися пізньою весною 2022 року. Коли почалася війна, вони були в шоковому стані, їм було не до цього. Вважає позов ОСОБА_1 «Про встановлення факту проживання однією сімєю без реєстрації шлюбу та перебування на утриманні» має бути задоволений повністю.
Допитаний 19.03.2025 р. в якості свідка відповідач ОСОБА_6 показав, що він повністю підтримує все, що сказала його сестра ОСОБА_5 . Хоче повідомити від себе, що в березні 2006р. її батько ОСОБА_29 сказав йому, що він тепер має дружину і проживає з нею у її будинку в АДРЕСА_1 . Тож батько запросив його на весняні канікули до нього, де на той час з ними вже проживала і його сестра ОСОБА_64 . З того часу він їздив на вихідних та на канікули до них, де вони проживали разом: його батько ОСОБА_29 та ОСОБА_39 . Йому на той час було 12 років. Пам`ятає, що спочатку батько їздив на роботу в м.Зеленодольськ та з роботи в м. Апостолове, де проживав з т.ОСОБА_83 на мотоциклі «Восход», а з часом вже вони разом - його батько та т. ОСОБА_34 купили автомобіль Таврія. Батько став забирати його з м.Зеленодольськ, коли їхав з роботи, та вони разом їхали до будинку т. ОСОБА_36, де жив його батько. Через якийсь час його батько ОСОБА_60 та ОСОБА_21 купили ще автомобіль « ОСОБА_13 ». На протязі багатьох років їх спільного життя у них були щирі та серьозні стосунки. Коли він приїздив до них, то допомогав виконувати посильну для нього роботу по дому разом з батьком, т. ОСОБА_83 та разом з дітьми т. ОСОБА_36 - ОСОБА_57 і ОСОБА_56 . В 2007 році він з своєю мамою переїхали в м.Запоріжжя, де він навчався в школі, потім в коледжі, а потім в Запоріжському національному технічному університеті. Періодично приїздив до свого батька ОСОБА_7 та ОСОБА_1 в гості, де вони спільно жили в АДРЕСА_1 . В квітні 2019р. його мати померла. В липні 2019р. його батько ОСОБА_7 та ОСОБА_1 запропонували йому підтримку та пропозицію переїхати жити до них в АДРЕСА_1 , де він і проживав з ними разом з серпня 2019 року по квітень 2022 року. Його батько та т. ОСОБА_34 допомогли йому з оформленням закордонного паспорту. Коли він його отримав, він з батьком і т. ОСОБА_83 порадилися і вирішили поїхати на роботу в Польшу. Вони отримали робочі візи з батьком і поїхали в Польшу, але не добули весь термін візи, тому що їм не сподобалася робота та умови проживання. Батько не раз казав, що сумує за т. ОСОБА_83 і тому через 3,5 місяці 27.02.2020р. вони повернулися з батьком додому в АДРЕСА_1 . Одразу після повернення додому почався карантин через COVID 19, на роботу офіційно не приймали, тому батько, як належить господарю родини, знаходив роботи в приватних осіб: замінював електропроводку, виконував зварювальні роботи, робив підсобником на будівництві, працював на прийомі металобрухту,іноді і його залучав до цих робіт. Так як працевлаштуватися він теж не міг через карантин, тому щоб не гаяти час на їхній сімейній нараді з його батьком та т. ОСОБА_83 ними було запропоновано йому піти навчатися в автошколу. Вони разом зі свого спільного бюджету допомогли йому оплатити навчання. Під час його проживання з батьком та т.ОСОБА_83 в їх будинку у нього була своя кімната, де стояв його компютер, були шафи для речей. В будинку ОСОБА_1 був один холодильник, де знаходилися всі харчі, які вони споживали разом, т.ОСОБА_34 та його батько дуже часто готували їсти разом. Його батько навчав його користуватися різними електроприладами, зварювальним апаратом, болгаркою, вчив водити автомобіль. Разом з батьком в будинку по АДРЕСА_1 , де вони проживали однією родиною, вони замінювали електропроводку, всі разом садили город, збирали врожай, прибирали на городі та на подвір`ї. Він з батьком ОСОБА_61 та ОСОБА_62 часто їздили на базар та до місцевих магазинів за продуктами. До його бабусі ОСОБА_2 в АДРЕСА_6 він з батьком їздили, щоб допомогти їй сплатити комуналку через застосунок на її ноутбуці, налаштовували їй ноутбук, в разі потреби батько закуповував їй продукти та ліки. Свідченням сімейного життя його батька ОСОБА_40 та ОСОБА_65 є наявність великої кількості спільних сімейних фотографій за 16 років їхнього життя, де він з 12 років був присутній на родинних св`ятах та у буденні дні. Йому відомо, що в усіх документах, які були заповненні під час добровільної мобілізації його батька ОСОБА_7 він сам особисто за свого життя вказав, що його дружина - ОСОБА_1 , вказаний її номер телефону НОМЕР_4 , адреса їх фактичного спільного проживання - АДРЕСА_1 . Гроші у його батька ОСОБА_7 та ОСОБА_1 були спільні та завжди зберігалися в одному місці в їхньому гардеробі. Просить суд задовільнити позов ОСОБА_1 , тому що він правдивий та достовірний. ОСОБА_1 дійсно була дружиною його батька ОСОБА_7 .
У судовому засіданні також безпосередньо досліджені наступні письмові докази:
-Згідно свідоцтва про смерть серії НОМЕР_7 , виданого 21.03.2022 року Апостолівським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Криворізькому районі Дніпропетровської області Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро), актовий запис №171, ОСОБА_7 помер ІНФОРМАЦІЯ_3 (т.1 а.с.23).
-Згідно Витягу з Наказу №2 від 26.02.2022р., молодший сержант ОСОБА_7 призваний ІНФОРМАЦІЯ_12 26.02.2022р. та призначений командиром відділення 1 протитанкового відділення протитанкового взводу військової частини НОМЕР_8 (т.1 а.с.25 ).
-Згідно Витягу з наказу командира в/ч НОМЕР_8 за №10 від 29.03.2022р. молодшого сержанта ОСОБА_7 виключено зі списків в/ч та усіх видів забезпечення з 29.03.2022р., який загинув внаслідок бойового зіткнення із противником в районі виконання бойового завдання за призначенням у н.п. Мала Шестерня, Херсонської області ІНФОРМАЦІЯ_3 . В наказі вказана адреса проживання ОСОБА_7 , яку він зазначив при зарахуванні до списків особового складу в/ч - АДРЕСА_1 . ОСОБА_7 особисто зазначив близькими родичами: «дружина ОСОБА_1 » та вказав її номер телефону НОМЕР_4 (т.1 а.с.26).
-Згідно Акту службового розслідування в/ч НОМЕР_9 від 16.04.2022р., ОСОБА_7 загинув під час виконання бойового завдання, пов`язаного із захистом Батьківщини. В акті службового розслідування обставин смерті ОСОБА_7 вказані дані про особу, де він проходив службу, ким і коли був призваний, проживав за адресою: АДРЕСА_1 . Близькі родичі: дружина - ОСОБА_1 , адреса: АДРЕСА_1 (т.1 а.с.27-28).
-Згідно Повідомлення про смерть №2124 від 19.03.2022р., оформлене на адресу: АДРЕСА_1 на ім`я ОСОБА_2 , ОСОБА_7 загинув ІНФОРМАЦІЯ_3 о 15:30 годині під час руху на бойовій позиції поблизу н.п. Мала Шестерня Херсонської обл. внаслідок обстрілу з танків супротивника (т.1 а.с.29).
-Згідно Довідки про причину смерті від 17.03.2022р.(до форми №106/0; №766) на ім`я ОСОБА_7 , дата смерті ІНФОРМАЦІЯ_3 , причина смерті: ушкодження внаслідок військових дій від інших вибухів та осколків (т.1 а.с.30).
-Згідно Лікарського свідоцтва про смерть №766 від 17.03.2022р. на ім`я ОСОБА_7 , дата смерті ІНФОРМАЦІЯ_3 , де зазначене місце проживання померлого: АДРЕСА_1 (т.1 а.с.31).
-Згідно Військового квитка НОМЕР_10 на ім`я ОСОБА_7 , в якому наявна відмітка про призов до лав ЗСУ, та повістка про призив від 25.02.2022р. з записом фактичної адреси проживання ОСОБА_7 : АДРЕСА_1 . (т.1 а.с. 32-33).
-Згідно Відповіді ТЦК та СП за №690 від 25.01.2023 року, ОСОБА_1 потрібно встановлення факту проживання однією сімєю з ОСОБА_7 , яке має юридичне значення для права на соціально-правові гарантії, передбачені чинним законодавством (т.1 а.с.34).
-Згідно Акту від 03.06.2022р., складений депутатом Апостолівської міської ради Семенас О.О. за участю сусідів-свідків, ОСОБА_1 та ОСОБА_7 проживали однією сім`єю з 2006 року в АДРЕСА_1 , мали спільний бюджет, спільні витрати, виконували разом всю домашню роботу, узгоджували всі питання спільного життя як чоловік та дружина, разом проводили ремонт у будинку, збудували погріб, інші господарські будівлі, разом відмічали всі державні та сімейні св`ята (т.1 а.с. 35-36).
-Згідно Акту обстеження від 08.06.2022р. уповноваженою особою ОСОБА_66 по виконавчому комітету Апостолівської міської ради, якою було здійснено обстеження помешкання за адресою: АДРЕСА_1 , за участю сусідів (свідків), у присутності ОСОБА_1 в ході обстеження виявлено: ОСОБА_7 та ОСОБА_1 з 2006 року проживали разом. Сім`я вела спільний побут, разом працювали на присадибній ділянці та подвір`ї, разом відпочивали та приймали гостей. ОСОБА_7 загинув ІНФОРМАЦІЯ_3 , поховання проходило з будинку заявниці по АДРЕСА_1 (т.1 а.с.37).
-Згідно свідоцтва про розірвання шлюбу Серії НОМЕР_11 , виданого відділом реєстрації актів громадянського стану Апостолівської райдержадміністрації Дніпропетровської області 16.09.1997 року, шлюб між ОСОБА_67 та ОСОБА_68 розірвано. Прізвище після розірвання шлюбу « ОСОБА_69 » (т.1 а.с 38).
-Згідно свідоцтва про розірвання шлюбу Серії НОМЕР_12 , виданого відділом реєстрації актів громадянського стану Апостолівського районного управління юстиції Дніпропетровської області 17.09.2002 року, шлюб між ОСОБА_7 та ОСОБА_70 було розірвано (т.1 а.с. 39).
-Згідно Генеральної довіреності від 04.01.2007 року на автомобіль марки ЗАЗ Таврія 110511, реєстраційний номер НОМЕР_1 , ОСОБА_71 уповноважив ОСОБА_7 та ОСОБА_9 користуватись та розпоряджатись автомобілем (т.1 а.с.40)
-Згідно Генеральної довіреності від 11.09.2019 року, власник автомобіля ОСОБА_72 уповноважив ОСОБА_7 , ОСОБА_1 , ОСОБА_9 управляти та розпоряджатися (продавати та обміняти, заставити, здати в аренду, тощо) автомобілем марки ОСОБА_13 , 2005 року випуску (т.1 а.с.41-42).
-Згідно конверту на ім`я ОСОБА_7 від 25.02.2019р. вказана адреса - АДРЕСА_1 (з інформацією про доходи та податки за час його роботи в Польщі в 2018р.) (т.1 а.с.43-44).
-Згідно конверту на ім`я ОСОБА_7 від 22.02.2020р. вказана адреса - АДРЕСА_1 (з інформацією про доходи та податки за час його роботи в Польщі за 2019р.) (т.1 а.с.45-47).
-Згідно листівки від сім`ї ОСОБА_73 на ім`я ОСОБА_1 та ОСОБА_7 адресовані як одній родині: АДРЕСА_1 , за 2012, 2013, 2014, 2015, 2016, 2018 роки (т.1 а.с.48-51).
-Згідно конверту з листівкою-запрошенням на весілля як родині на ім`я ОСОБА_1 та ОСОБА_7 на адресу: АДРЕСА_1 за 2014р.(від племінниці ОСОБА_7 з м. Миколаїва) (т.1 а.с.52).
-Згідно дублікатів квитанцій Приватбанку, ОСОБА_7 перераховував кошти на карту ОСОБА_1 у Приватбанку (т.1 а.с.53-54).
-Згідно дублікатів квитанцій Приватбанку, ОСОБА_1 поповнювала мобільний телефон ОСОБА_7 через застосунок Приват24 (т.1 а.с.55-59).
-Згідно виписки з рахунку Приватбанку на ім`я ОСОБА_1 за період з 01.01.2021р. по 31.03.2021р., наявні записи про перекази для поповнення нею мобільного номеру НОМЕР_13 , який офіційно належав ОСОБА_7 (т.1 а.с.60-62).
-Згідно дублікату квитанції Приватбанку від 16.10.2021р., ОСОБА_1 переказала кошти в сумі 1005 грн. на рахунок дочки ОСОБА_7 - ОСОБА_5 як подарунок онуку (т.1 а.с.63).
-Згідно заяви ОСОБА_1 на переказ від 19.07.2007р., про відправлення на ім`я дочки ОСОБА_7 - ОСОБА_74 300 грн., заява на відправлення даного переказу через Приват MONEY та квитанція Приватбанку щодо даного переказу (т.1 а.с.64-66).
-Згідно чеку №7 від 05.11.2021р., в якому ОСОБА_7 зазначений покупцем товару в магазині ТОВ «Мережа магазинів Дніпро-М» - Компресор повітряний та запчастини до нього, зазначений особистий номер телефону НОМЕР_13 ОСОБА_7 (т.1 а.с.67). Згідно Інструкції з експлуатації з гарантійним талоном на акумулятор Varta (03.11.2016р) з наявним підписом покупця ОСОБА_7 (т.1 а.с.68). Згідно гарантійного талону, сертифікат відповідності, акт введення в експлуатацію газового проточного нагрівач (колонка Мilla), придбаного в 2007р. (т.1 а.с.69). Згідно гарантійного талону, інструкція з експлуатації на бензопилу Zoomax, придбану в 2017р. (т.1 а.с.71). Згідно Інструкції з експлуатації, талону №1, №2 на гарантійний ремонт на апарат для опалення та гарячого водопостачання «Аton» придбаний в 2007р.(т.1 а.с.72-73). Згідно Інструкції з експлуатації на холодильник-морозильник «Атлант», придбаний в 2007р. (т.1 а.с.74-75). Згідно Договору на виготовлення та встановлення гранітного пам`ятника, замовник ОСОБА_1 , вартістю 57500 грн. від 10.03.2023 року, накладна №15 від 10.05.2023 року (на суму 57500 грн.) (т.1 а.с. 76-77). Згідно фотографії пам`ятника ОСОБА_7 (т.1 а.с.81-82); товарного чеку від 21.01.2011р., гарантійний талон на пральну машину ''Wash/fr LG F1073D'', придбану в 2011р.( т.1 а.с.96-97); Гарантійний талон №ГТ-8969 від 24.11.2007 р., специфікація № 05061 від 24.11.2007 р. на комп`ютер в зборі за 2007р. (т.1 а.с.98); Інструкція з експлуатації та гарантійний талон від 07.09.2021р. на Міксер Grunhelm GRM-617 за 2021р.(т.1 а.с..99); Товарний чек від 03.04.2015 р. на телефон Nokia 225 Dual Sim blak (т.1 а.с.100); Гарантійний .талон від 24.10.2010 р. телефон - Nokia X2 (т.1 а.с.101); Гарантійний талон від 24.10.2010 р. на телефон - Nokia 1280 ( т.1 а.с. 102); Гарантійний талон на пилосос LG, за 07.03.2008р. з особистим підписом ОСОБА_7 ) (т.1 а.с.103); Договір поставки продукції №4237 від 23.10.2007р. між ЧП ОСОБА_75 та ОСОБА_7 на виготовлення металопластикових вікон, в якому замовником вказаний ОСОБА_7 , на якому наявний підпис  ОСОБА_7 як Замовника та зазначена адреса його проживання: АДРЕСА_1 ; квитанції на оплату за вказаним договором на ім`я ОСОБА_7 (від 31.10.2007р., 23.10.2007р.); акт прийому передачі виконаних робіт до вказаного Договору №4237 від 31.10.2007р., в якому замовником вказаний ОСОБА_7 та наявний його власний підпис, комерційна пропозиція №796 і вказаний Замовник ОСОБА_7 (т.1 .с.104-107); довідка ГУ ПФУ в Дніпропетровській області від 07.06.2022 року про розмір пенсії ОСОБА_1 (т. 1 а.с. 109). За період з 01.04.2021 року по 31.03.2022 року розмір пенсії складає 26500 грн.00 коп. Середній розмір пенсії ОСОБА_1 складає 2208.33 грн.; Довідка серії МСЕ-ДНА-01 №075905 на ім`я ОСОБА_1 від 09.06.2009 року, видана безстроково, причина інвалідності з дитинства, третя група по зору (т.1 а.с.110); пенсійне посвідчення на ім`я ОСОБА_1 серії НОМЕР_14 від 24.10.2017 року (т.1 а.с. 111); Довідка відділу надання соціальних послуг в Апостолівському районі Нікопольського міськрайонногор центру зайнятості № 697 від 09.06.2022 року (т.1 а.с. 112-113); Свідоцтво про право на спадщину за законом від 18.09.2021 року, за яким ОСОБА_1 є власником будинку, розташованого в АДРЕСА_1 (т.1 а.с. 114-115); Фототаблиці зі світлинами сім`ї №1 (10 світлин) (т.1 а.с.116-121); Рахунок на поминальний обід від 12.03.2023 року на суму 12500 грн. (т.1 а.с. 122).; Відеозапис за 07.09.2018 р., на якому зафіксоване святкування дня народження ОСОБА_2 , у сімейному колі: ОСОБА_7 , ОСОБА_2 , ОСОБА_1 та її онуки (т.1 а.с.123); Лист виконкому міської ради №2797/02-11 від 14.10.2024р. (т.1 а.с.144).В даному листі вказано, що інформація стосовно проживання ОСОБА_7 , починаючи з 2006 р. в населених пунктах Зеленодольської міської теріторіальної громади відсутня; Опис до фототаблиці (т.1 а.с.209); Закордонні паспорти, отримані 31.07.2017 р. на ім`я ОСОБА_7 та ОСОБА_1 (т.1 а.с.210-211, 211зворот); Кредитний договір №014/4281/35994/082 від 01.11.2007р. на ім`я ОСОБА_1 на суму 15000 грн. (т.1 а.с.212-213), Кредитний договір №014/4281/35992/082 від 01.11.2007р. на ім`я ОСОБА_7 на суму 15000 грн. (т.1 а.с.214-215); Генеральна довіреність за 01.11.2007 року на автомобіль Dacia Logan (т.1 а.с.216); Міжнародні свідоцтва про вакцинацію/профілактику на ім`я ОСОБА_1 та ОСОБА_7 , в яких зазначено, що 13.10.2021 р. та 10.11.2021р. вони зробили щеплення від Covid-19 (т.1 а.с.217, зворот); Акт обстеження фактичного місця проживання/не проживання особи за адресою: АДРЕСА_3 від 25.10.2024р., засвідченний відповідними працівниками Зеленодольської міської ради про те, що ОСОБА_7 за даною адресою не проживав, а лише був юридично зареєстрований (т.1 а.с.219 ); Амбулаторна карта (по Комунальному закладу АЦРЛ ДОР на ім`я ОСОБА_76 із записами про отримання травми (термічного опіку нижніх кінцівок ІІ-ІІІ ступ.) ОСОБА_7 , який перебував на лікарняному з 07.03.2014р. по 30.04.2014р. На титульній сторінці індивід.карти зі слів ОСОБА_7 зазначена його адреса фактичного проживання ( АДРЕСА_1 ) (т.1 а.с.220-222); Трудова книжка ОСОБА_7 (т.1 а.с.223-224); Фототаблиця №2 (105 світлин) за кожен рік у період з 2006р. по 2022р. На світлинах зображений щасливий емоційний стан ОСОБА_7 у колі сім`ї, тісний зв`язок між членами сім`ї, дітьми, онуками, тепле, родинне відношення один до одного (т.1 а.с.228-250, т.2 а.с.1-26); Довідка ГУ ПФУ в Дніпропетровській області від 20.09.2022 року про розмір пенсії ОСОБА_7 за період з жовтня 2021 по березень 2022 року. Сума пенсії складає 83759.47 грн. Середній розмір пенсії ОСОБА_7 складав 11910.75 грн. (т.2 а.с. 127);Трудова книжка на ім`я ОСОБА_1 (т.2 а.с.129); Індивідуальна програма реабілітації інваліда від 09.06.2009 року № 736 на ім`я ОСОБА_1 (протипоказана робота на висоті, біля рухомих приладів, роботи, зв`язані з небезпекою травмування очей) (т.2 а.с.130-131); Індивідуальна програма реабілітації інваліда від 19.07.2021 року №547 на ім`я ОСОБА_1 (діагноз: дегенеративна міопія високого ступеню, амбліопія високого ступеню, периферична дегенерація. Обмеження життєдіяльності першого ступеню до самообслуговування, до пересування, до орієнтації та до трудової діяльності, протипоказана робота на висоті, біля рухомих механізмів, з ризиком поранення очей, протипоказана фізична праця з підняттям ваги, нахилом голови та тулуба, вібрації , рекомендована праця без зорових навантажень (т.2 а.с.133-135); Огляд міського офтальмолога на МСЕК м.Дніпро з висновком спеціаліста (діагноз): Дегенеративна міопія високого ступеню, амбліопія високого ступеню, переферична дегенерація сітківки, ускладнена катаракта правого ока. Міопія слабкого ступеню лівого ока (т.2 а.с.136).
Згідно Доповіді №11 від 15.03.2022 р. про подію, що сталася у військовій частині НОМЕР_9 (про загибель та отримання поранень під час бойового зіткнення. Даний документ містить інформацію про дату,час,стислий зміст,місце та наслідки загибелі під час захисту Батьківщини. В доповіді внесені демографічні дані про учасників і потерпілих, згідно ОСОБОВОЇ СПРАВИ військовослужбовця, які він особисто надав під час зарахування до особового складу в системі МОУ.
Письмові заяви по справі: Доповідь про подію, що сталася у військовій частині НОМЕР_9 (про загибель та отримання поранень під час бойового зіткнення) від 15.03.2022 року №11, в п. 2 якого-(стислі демографічні дані на кожного учасника і потерпілого) - ОСОБА_7 проживав за адресою: АДРЕСА_1 . Найближчі родичі: - дружина ОСОБА_1 , АДРЕСА_1 , тел НОМЕР_4 , мати ОСОБА_2 , АДРЕСА_6 тел НОМЕР_15 Лист ІНФОРМАЦІЯ_13 від 28.01.2026 року №7/11749/19 про повернення на доопрацювання документів на отримання одноразової грошової допомоги ОСОБА_1 , виписка з протоколу №7/д від 15.01.2026 року.
Суд, керуючись вимогами ст.77 ЦПК України, згідно якої предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення, оцінюючи з точки зору належності досліджені у судовому засіданні докази, приходить до наступних висновків.
Оцінюючи досліджені докази з точки зору їх достовірності, належності та допустимості суд приходить до висновку, що досліджені у судовому засіданні письмові докази є достовірними.
Оцінюючи з точки зору їх достовірності показання свідків ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , ОСОБА_20 , допитаних в якості свідків позивача ОСОБА_77 , відповідачів ОСОБА_5 , ОСОБА_6 суд вважає ці докази також є достовірними. При цьому суд враховує, що у судовому засіданні не встановлено підстав з яких би вказані свідки, кожен окремо, надавали неправдиві показання.
Керуючись вимогами ст. 80 ЦПК України, суд вважає, що сукупність визнаних судом допустимими, належними та достовірними доказами є достатньою для встановлення наступних фактів та обставин.
ОСОБА_1 та ОСОБА_7 з січня 2006 року постійно, безперервно проживали однією сім`єю як чоловік та жінка без реєстрації шлюбу у будинку АДРЕСА_1 , що належав матері ОСОБА_1 - ОСОБА_8 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_5 . Мати також проживала з ними, після її смерті ОСОБА_1 успадкувала даний будинок, на даний час він зареєстрований на її ім`я.
Проживаючи однією сім`єю, вони зі ОСОБА_7 вели спільне господарство, мали спільний сімейний бюджет, здійснювали витрати зароблених коштів за спільною згодою, узгоджено вирішували побутові питання, зокрема, питання утримання житла, виконання домашньої роботи, роботи по господарству, питання відпочинку, спільного харчування , придбання одягу, інших речей, майна, продукти харчування придбавали за спільні кошти, спільно виконували роботу по заготівлі консервації на осінньо-зимовий період, разом утримували підсобне господарство (курей, качок), купували меблі, речі домашнього вжитку для спільного використання (диван, телевізор, шафа-купе, покриття на підлогу і т.і.), купували електро-побутову техніку, яку встановлювали в будинку ОСОБА_1 і разом нею користувались, (зокрема позивачка разом зі ОСОБА_7 в 2007 році придбали газовий проточний водонагрівач (колонку) «milla», в 2017 році бензопила, в 2007 році придбали апарат для опалення та гарячого водопостачання «АТОN», в 2007 році холодильник-морозильник «Атлант», в 2011 році придбали пральну машину «Wash/fr LG F1073ND »., комп`ютер -2007р., міксер GRM-617, 2021р., спільно купували мобільні телефони для себе та для дітей, купували інше майно. Все спільне майно ОСОБА_1 та ОСОБА_7 знаходилось у будинку, розташованому в АДРЕСА_1 , який вони обоє сприймали як сімейне житло. ОСОБА_1 та ОСОБА_7 разом за спільні кошти проводили ремонти в цьому будинку, будували господарчі приміщення. За час спільноого проживання однією сім`єю надавали допомогу один одному як члени однієї родини, турбувались один про одного, разом виховували та утримували дітей ОСОБА_7 та ОСОБА_1 ( ОСОБА_9 , ОСОБА_10 . ОСОБА_78 , ОСОБА_6 . Син ОСОБА_7 . ОСОБА_6 проживав із ними в її будинку з 2019 року до 2022 року. На час загибелі ОСОБА_7 його син проживав у її будинку. Інші діти проживали з ними з 2006 року до вступу до навчальних закладів та під час навчання в них. Вони всі вважали себе однією родиною. Після початку навчання всі питання забезпечення потреб дітей вони також вирішували спільно зі ОСОБА_7 , допомагали дітям та підтримували їх матеріально, фізично та морально. Вони разом здійснювали ремонт кімнати в гуртожитку, яку виділив ВНЗ під час навчання в ньому дочки ОСОБА_1 . Позивачка сприймала ОСОБА_7 як свого чоловіка, його родичів як свою сім`ю, вони неодноразово ночували в них.
Маму ОСОБА_7 - ОСОБА_2 позивачка називала мамою, її діти називали її бабусею. Вони запрошували її в гості на сімейні свята, їздили в гості до неї, вітали з Днем народження , з іншими святами , допомагали поратись на дачі, виїздили разом на природу, чоловік купував мамі ліки за їх спільні кошти, вони їх відвозили та доглядали за матір`ю в разі потреби.
Всі сімейні події вони зустрічали разом як одна родина , діти з навчання приїздили на вихідні та канікули до їх житла. Вони готували спільні святкові вечері, обговорювали життєві події кожного із дітей, кожного із дітей в їх житлі було своє спальне місце і своя індивідуальна територія, де знаходились особисті речі. Протягом спільного сімейного життя вони неодноразово переказували кошти через ПриватБанк один одному та дітям.
ОСОБА_7 працював на Криворізькій ТЕС, кожного дня виходив із її будинку на роботу і ввечорі повертався в нього додому. Позивачка прала та прасувала речі, в тому числі, білизну чоловіка, дітей. Він називав її дружиною, вона називала його чоловіком. Вони приймали гостей, разом ходили в гості, разом подорожували, систематично їздили вдвох та всією родиною до моря у відпустку і т.і.
Для сім`ї ними в 2007 році за спільні кошти був придбаний автомобіль марки ЗАЗ- 110511, реєстраційний номер НОМЕР_1 (по генеральній довіреності, в якій власник автомобіля ОСОБА_12 уповноважив користуватись та розпоряджатись автомобілем ОСОБА_7 та її сина, ОСОБА_9 ). Даний автомобіль вони використовували в інтересах сім`ї. Для нього вони разом купували зап.частини, ремонтували авто за спільні кошти.
За кошти, отримані за кредитними договорами №014/4281/35994/082 ; №014/4281/35992/082 від 01.11.2007р. на загальну суму 30000 грн. ОСОБА_1 і ОСОБА_7 за Генеральною довіреністю від 01.11.2007 р. придбали автомобіль ОСОБА_13 .
В генеральній довіреності за 2019 рік на автомобіль Дачія Логан, номер державної реєстрації НОМЕР_2 уповноваженими особами зазначені : ОСОБА_7 , вона, ОСОБА_1 , ОСОБА_9 (її син).
За час спільного проживання однією сім`єю зі ОСОБА_7 вони користувались карткою Приватбанку № НОМЕР_3 (на його ім`я). На дану картку чоловікові зараховувались надходження із Центру зайнятості та кредитною карткою Приватбанку НОМЕР_16, строк дії по серпень 2021 року.
Зі своїх карток чоловік, зокрема, знімав кошти та розраховувався у безготівковому порядку для їх спільних потреб, в тому числі, він неодноразово поповнював її мобільний телефон -( НОМЕР_4 ), вона зі свого карткового рахунку в Приватбанк (НОМЕР_17) також поповнювала мобільний телефон ОСОБА_7 . Кошти, що знімались із карток ОСОБА_7 , як і її кошти, витрачались ними на потреби сім`ї, в тому числі, на харчування, придбання одягу та взуття, відпочинок, оплату комунальних послуг і т.і. Ні вона, ні ОСОБА_7 під час проживання однією сім`єю не перебували в інших шлюбах, тому їх спільне проживання мало статус сім`ї в розумінні ст. 3 Сімейного Кодексу України.
Між ними склались усталені відносини, притаманні подружжю, сформувались взаємні права та обов`язки. Позивачка зі ОСОБА_7 розраховували на постійну підтримку один одного і мали її.
ОСОБА_7 з початком військової агресії проти України, відповідно до Указу Президента України від 24.02.2022 р. № 64/2022 «Про введення військового стану в Україні» та Указу Президента України від 24.02.2022 р. № 69/2022 «Про загальну мобілізацію», був призваний на військову службу за мобілізацією. Під час виконання бойового завдання поблизу н.п. Мала Шестерня Херсонскької області в ході бойових дій ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_7 загинув. В обліковій картці зазначив дані як про позивачку, так і про відповідачку ОСОБА_2 . Вказані обставини встановлені повідомленням про смерть (т.1 а.с. 29), лікарським свідоцтвом про смерть (т.1 а.с. 31) , свідоцтвом про смерть (т.1 а.с. 23 ), наказом №2 від 26.02.2022 року (т.1 а.с. 25), наказом № 10 від 29.03.2022 року (т.1 а.с. 26 ), довідкою про причину смерті ОСОБА_7 (т.1 а.с. 30 ), актом службового розслідування від 16.04.2022 року (т.1 а.с. 27, 28).
Під час проходження військової служби ОСОБА_7 підтримував стосунки з позивачкою, що встановлено показаннями свідка ОСОБА_14 .
Поховання ОСОБА_7 здійснювалось із будинку ОСОБА_1 (Фототаблиця №1 т.1 а.с.121) 
Позивачка вживає заходи для вшанування пам`яті ОСОБА_7 , що встановлено документами на встановлення пам`ятника загиблому ОСОБА_7 та проведення поминального обіду.
ОСОБА_1 була членом сім`ї ОСОБА_7 у період з січня 2006 року по ІНФОРМАЦІЯ_3 як жінка, що проживала з чоловіком без реєстрації шлюбу. В інших шлюбах на час спільного проживання ОСОБА_1 та ОСОБА_7 не перебували.
ОСОБА_1 є інвалідом третьої групи по зору, потребувала фізичної та фінансової допомоги від ОСОБА_7 , яку отримувала від нього.
Проживаючи зі ОСОБА_7 однією сім`єю як чоловік та жінка без реєстрації шлюбу, ОСОБА_1 знаходилась на його утриманні, доходи ОСОБА_7 ( заробітна плата та пенсія ) були основним джерелом забезпечення її матеріальних потреб.
Вона перебувала та перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України у Дніпропетровській області та отримує пенсію по інвалідності 3 групи. Інвалідність мені встановлено з 09.06.2009 року. Розмір її пенсії в 2021 році і до березня 2022 року становив 2208,33 грн.
ОСОБА_7 працював на Криворізькій ТЕС, мав високу заробітну плату, після звільнення йому була призначена пенсія, що в декілька разів перевищувала її пенсію (11910,75 грн.).
З 2021 року вона знаходилась на обліку в Апостолівському районному центрі зайнятості як безробітна, з 17.02.2022 року допомогу по безробіттю не отримує.
Її доходи були недостатніми для належного матеріального забезпечення, саме доходи, що отримував ОСОБА_7 , були основним джерелом бюджету їх сім`ї. ОСОБА_7 утримував ОСОБА_1 , забезпечуючи їй необхідний рівень життя. Доходи ОСОБА_7 були основним джерелом забезпечення матеріальних потреб ОСОБА_1 ( харчування, лікування, придбання ліків і т. ін.).
Відповідно до статті 41 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" виплата одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті) військовослужбовця здійснюється в порядку і на умовах, встановлених Законом України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей. Відповідно до статті 1 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" соціальний захист військовослужбовців - діяльність (функція) держави, спрямована на встановлення системи правових і соціальних гарантій, що забезпечують реалізацію конституційних прав і свобод, задоволення матеріальних і духовних потреб військовослужбовців відповідно до особливого виду їх службової діяльності, статусу в суспільстві, підтримання соціальної стабільності у військовому середовищі. Це право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, у старості, а також в інших випадках, передбачених законом.
Згідно ч.1 статті 16 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» у редакції, що діяла на час загибелі ОСОБА_7 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 ) одноразова грошова допомога у разі загибелі (смерті, інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві (далі - одноразова грошова допомога), - гарантована державою виплата, що здійснюється особам, які згідно з цим Законом мають право на її отримання.
За п.1 ч.2 ст. 16 Закону одноразова грошова допомога призначається і виплачується у разі загибелі (смерті) військовослужбовця під час виконання ним обов`язків військової служби, якщо смерть настала внаслідок поранення, контузії, каліцтва, захворювання, пов`язаних з виконанням обов`язків військової служби.
Відповідно до статті 16-1 : 1. У випадках, зазначених у підпунктах 1-3 пункту 2 статті 16 цього Закону, право на призначення та отримання одноразової грошової допомоги мають члени сім`ї, батьки та утриманці загиблого (померлого) військовослужбовця, військовозобов`язаного або резервіста. 2. Члени сім`ї та батьки загиблого (померлого) військовослужбовця, військовозобов`язаного або резервіста визначаються відповідно до Сімейного кодексу України, а утриманці - відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб".
Статтею 3 Сімейного кодексу України встановлено, що сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Сім`я створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства. 
Пунктом 6 рішення Конституційного Суду України від 03 червня 1999 року №5-рп/99 встановлено, що до членів сім`ї належать особи, що постійно мешкають разом та ведуть спільне господарство. Ними можуть бути не тільки близькі родичі, але й інші особи, які не перебувають у безпосередніх родинних зв`язках. Обов`язковою умовою для визнання їх членами сім`ї є факт спільного проживання, ведення спільного господарства, наявність спільних витрат, купівлі майна для спільного користування, участі у витратах на утримання житла, його ремонт і т.п..
Великою Палатою Верховного Суду від 03.07.2019 у справі №554/8023/15-ц зазначено, що встановлення факту проживання однією сім`єю жінки та чоловіка без реєстрації шлюбу передбачає доведення перед судом факту спільного їх проживання, наявності у них спільного побуту, виникнення між ними у зв`язку із цим взаємних прав та обов`язків, притаманних подружжю.
Під спільним проживанням слід розуміти постійне фактичне мешкання чоловіка та жінки за однією адресою, збереження ними у такому житлі переважної більшості своїх речей, зокрема щоденного побутового вжитку, сприйняття ними цього місця проживання як свого основного, незалежно від того, що будь-хто із них за особливістю своєї роботи/служби зумовлений тривалий час бути відсутнім за цим місцем проживання (несення військової служби, вахтовий метод роботи). 
Спільний побут, в свою чергу, передбачає ведення жінкою та чоловіком спільного господарства, наявність спільного бюджету, витрат, придбання майна для спільного користування, в тому числі за спільні кошти та внаслідок спільної праці, спільна участь в утриманні житла, його ремонт, спільне харчування, піклування чоловіка та жінки один про одного/надання взаємної допомоги тощо. 
До прав та обов`язків, притаманних подружжю, відносяться зокрема, але не виключно, існування та реалізація жінкою та чоловіком особистих немайнових прав, передбачених главою 6 СК України, в тому числі, право розподіляти між собою обов`язки в сім`ї, утвердження поваги до будь-якої праці, яка робиться в інтересах сім`ї, вирішення усіх найважливіших питань життя сім`ї спільно, на засадах рівності та ін.
Судовою практикою встановлено, що при встановленні факту наявності у осіб спільного побуту доцільно враховувати ознаки, визначені у понятті домогосподарства. Домогосподарство - сукупність осіб, які спільно проживають в одному житловому приміщенні або його частині, забезпечують себе всім необхідним для життя, ведуть спільне господарство, повністю або частково об`єднують та витрачають кошти.
Взаємність прав та обов`язків передбачає наявність особистих немайнових і майнових прав та обов`язків, які можуть випливати, зокрема, із нормативно - правових актів, договорів, укладених між ними, звичаїв. Для встановлення цього факту важливе значення має з`ясування місця і часу такого проживання.
Щодо часу проживання слід зазначити, що за своєю природою проживання однією сім`єю спрямоване на довготривалі відносини.
При цьому має бути встановлена і доведена саме сукупність вказаних усталених обставин та відносин, оскільки самі по собі, наприклад, факти перебування у близьких стосунках чоловіка та жінки або спільна присутність їх на святах, або пересилання коштів, або періодичний спільний відпочинок, або проживання за однією адресою, факт реєстрації за такою адресою при відсутності інших наведених вище ознак не можуть свідчити, що між чоловіком та жінкою склались та мали місце усталені відносини, притаманні подружжю.
Відповідно до Хартії прав сім`ї, сім`я це щось більше, ніж просто правова, суспільна чи економічна одиниця, це спільнота любові і солідарності, це те місце, де зустрічаються різні покоління і допомагають один одному зростати у людській мудрості та узгоджувати індивідуальні права з іншими вимогами суспільного життя. Альтернативою шлюбу є конкубінат, тобто фактичне спільне проживання жінки та чоловіка без реєстрації шлюбу. Жінка та чоловік мають на це право і відповідно право на повагу до свого вибору з боку держави та суспільства.
Європейський суд з прав людини, надаючи власне визначення терміну "сімейне життя", вказує на те, що сімейне життя може існувати там, де між особами не існує жодних юридичних зв`язків. Так, у справі "Ельсхольц проти Німеччини" суд визначив, що "поняття сім`ї (за статтею 8 ЄКПЛ) не обмежується стосунками на основі шлюбу і може охоплювати інші "сімейні" de facto зв`язки, коли сторони проживають разом поза шлюбом".
У справі "Джонстон проти Ірландії" (справа номер ECH-1986-S-006) було встановлено, що заявники прожили спільно близько 15 років. На цій підставі Європейський суд зробив висновок, що вони складали сім`ю, а тому мають право на захист. 
Конституційне право на особисту свободу дає підстави для висновку про те, що людина має право сама вибирати форму організації свого сімейного життя. Закон не може їй цього диктувати, як і того, з ким людина має проживати однією сім`єю, за винятком лише певних обмежень, які сформульовані у ст. 3 Сімейного кодексу України.
На час виникнення у ОСОБА_1 права на отримання одноразової грошової допомоги питання порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті) військовослужбовця було врегульовано відповідним Порядком, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2013 р. № 975.
П. 5 Порядку… визначено: «Одноразова грошова допомога призначається і виплачується рівними частинами членам сім`ї, батькам та утриманцям загиблого (померлого) військовослужбовця, військовозобов`язаного та резервіста».
Частиною 3 статті 16-2 Закону №2011-XII передбачено, що розмір одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті) військовослужбовця в період дії воєнного стану визначається Кабінетом Міністрів України (статтю 16-2 доповнено пунктом 3 згідно із Законом №2489-IX від 29.07.2022 - застосовується з 24.02.2022).
Указом Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" №64/2022 від 24.02.2022, затвердженим Законом України "Про затвердження Указу Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" №2102-IX від 24.02.2022, введено в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб. Указами Президента України протягом періоду з 24.02.2022 по даний час продовжувався строк дії воєнного стану в Україні.
Абзацом 1 пункту 2 абзацом 1 Постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 № 168 "Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану" (далі - «Постанова») передбачено, що сім`ям загиблих осіб, зазначених у пунктах 1-1-2 цієї постанови, виплачується одноразова грошова допомога в розмірі 15 000 000 гривень, яка розподіляється рівними частками на всіх отримувачів, передбачених у статті 16-1 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей".
Згідно з частинами шостою, восьмою, дев`ятою статті 16-3 Закону №2011-XIІ одноразова грошова допомога призначається і виплачується Міністерством оборони України.
Для призначення одноразової грошової допомоги ОСОБА_1 зверталась до ІНФОРМАЦІЯ_4 із пакетом документів , однак, отримала відповідь, що , окрім інших документів, вона має надати рішення суду про встановлення факту її проживання однією сім`єю зі ОСОБА_7 та перебування на його утримані.
На повторне зверненння про призначення одноразової грошової допомоги отримала відповідь про повернення пакету документів на доопрацювання. 
Враховуючи , що Закон « Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» в редакції, що діяла на час загибелі ОСОБА_79 (ІНФОРМАЦІЯ_3), не містив визначення « члени сім`ї », а відсилав визначення поняття членів сім`ї до Сімейного Кодексу України, питання визнання ОСОБА_1 членом сім`ї ОСОБА_7 має юридичне значення для захисту її майнових прав та інтересів, для включення позивачки до кола осіб, які мають право на отримання одноразової грошової допомоги у зв`язку із загибеллю ОСОБА_7 відповідно до ст. 16-1 Закону України, факт їх спільного проживання однією сім`єю (як чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу), може бути вирішено лише у судом загальної юрисдикції.
Заслухавши сторони по судовій справі №171/2282/24 за позовом ОСОБА_1 , допитавши свідків, дослідивши надані по справі докази, суд приходить до переконання, що обставини, викладені в позові ОСОБА_1 , інших письмових заявах ОСОБА_1 по справі, її покази в судовому засіданні узгоджуються між собою та доказами по справі, показами допитаних свідків, а тому не викликають у суду сумніву.
Обставини, які повідомила сторона відповідачки ОСОБА_2 у відзиві на позов та у суді, суд не приймає до уваги, оскільки вони повністю спростовані вищевикладеними доказами. Відповідач ОСОБА_2 не довела належними, достатніми, допустимими доказами обставини викладені у її відзиві на позов ОСОБА_1 .
Твердження, які містяться у відзивах відповідача МО України та відповідачки ОСОБА_2 про те, що аргументи ОСОБА_1 не підтверджують факт проживання однією сім`єю ОСОБА_1 та ОСОБА_7 без реєстрації шлюбу, перебування на утриманні ОСОБА_7 , спростовується такими встановленими у судовому засіданні фактами та обставинами: тривалість спільного безперервного проживання за однією адресою: АДРЕСА_1 (16 років), ведення спільного господарства, наявність спільного бюджету, придбання та спільне використання майна, спільне виховання, спільна матеріальна підтримка дітей ОСОБА_7 та ОСОБА_1 , намір укласти шлюб і т.ін. Судом встановлено що, у період спільного проживання ОСОБА_7 та ОСОБА_1 (з 2009 року по день загибелі ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_15.) ОСОБА_1 була непрацездатною особою, мала безстроково 3 групу інвалідності по зору. ОСОБА_1 встановлено діагноз: дегенеративна міопія високого ступеню, амбліопія високого ступеню, переферична дегенерація, ускладнена катаракта правого ока, міопія слабкого ступеню лівого ока. ОСОБА_1 встановленні обмеження першого ступення до самообслуговування, до пересування, до орієнтації, до трудової діяльності. В звичних умовах працездатна з обмеженнями, протипоказана праця на висоті, біля рухомих механізмів, з ризиком поранення очей, протипоказана фізична праця з підняттям ваги, нахилом голови та тулуба, вібрації. Рекомендована праця без зорових навантажень. Позивачка потребувала матеріальної допомоги для задоволення життєвих потреб. Оскільки ОСОБА_1 отримувала незначну пенсію, з 01.06.2021 року не працювала , власного заробітку не мала. Забезпечення в основному здійснювалось за рахунок доходів ОСОБА_7 , які перевищували доходи ОСОБА_1 в декілька разів. Вказані обставини відповідачами ОСОБА_2 та МОУ не спростовані. Твердження відповідачки ОСОБА_2 , та відповідача МО України щодо фактичних обставин справи суд не бере до уваги через їх недоведеність.
Встановленим судом фактам та обставинам відповідають правовідносини, які регулюються нормами Конституції України, ЦК України, Європейської Конвенції з прав людини, СК України, Законом України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей", Законом України «Про міжнародні договори України».
Згідно з частинами першою, другою статті 315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення, зокрема, факту: родинних відносин між фізичними особами; проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу; у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Отже, в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, зокрема, якщо: згідно із законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; встановлення факту не пов`язується із наступним вирішенням спору про право.
Позивачка в своєму позові просить визнати за нею право на отримання одноразової грошової допомоги, у зв`язку із загибеллю (смертю) військовослужбовця ОСОБА_7 , який загинув ІНФОРМАЦІЯ_3 під час виконання обов`язків військової служби. На дату його смерті норма ст. 16-1 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» передбачала, що таку грошову допомогу, поряд з іншими особами, мають право отримати члени сім`ї загиблого.
Отже вирішення питання про наявність у позивачки права на отримання вказаної допомоги залежить від того, чи була вона членом сім`ї загиблого. Тому позивачка мала підстави звернутися і звернулася до суду з вимогою визнати її членом сім`ї загиблого (померлого) військовослужбовця ОСОБА_7 . 
Для встановлення факту чи була позивачка членом сім`ї загиблого, необхідно встановити, чи перебувала вона в сімейних відносинах з загиблим. Тому позивачка мала підстави звернутися і звернулася до суду з вимогою визнати, що вона та загиблий проживали однією сім`єю як жінка та чоловік без реєстрації шлюбу.
Відповідно до ст. 8 Європейської Конвенції з прав людини, кожен має право на повагу до свого сімейного життя, органи державної влади не можуть втручатись у здійснення цього права,
Відповідно до ст.8 Конституції України, в Україні визнається і діє принцип верховенства права.
Як передбачено ст. 51 Конституції України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка; кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї; сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.
Згідно з статтею 58 Конституції України,закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.
Відповідно до ч. 1 ст. 9 Конституції України та ст. 19 Закону України від 29 червня 2004 року № 1906-IV «Про міжнародні договори України» чинні міжнародні договори України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України і застосовуються вони у порядку, передбаченому для норм національного законодавства. Міжнародні договори України, які набрали чинності у встановленому законом порядку та встановлюють інші правила, ніж ті, що передбачені у відповідних актах законодавства України, мають перевагу над внутрішньодержавними законодавчими актами.
Особливе місце серед міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, належить Конвенції, ратифікованій Законом України від 17 липня 1997 року №475/97-ВР «Про ратифікацію Конвенції про захист прав і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів №2, 4, 7 та 11 до Конвенції». Україна, ратифікувавши цей міжнародно-правовий документ, взяла на себе зобов`язання у сфері захисту прав людини, зокрема, й щодо визнання Україною юрисдикції ЄСПЛ, яка поширюється на всі питання тлумачення і застосування Конвенції та її протоколів.
Відповідно до ст. 3 СК України, сім`я є первинним та основним осередком суспільства: сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки; подружжя вважається сім`єю і тоді, коли дружина та чоловік у зв`язку з навчанням, роботою, лікуванням, необхідністю догляду за батьками, дітьми та з інших поважних причин не проживають спільно; сім`я створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства.
Як передбачено ст. 4 СК України, особа, яка досягла шлюбного віку, має право на створення сім`ї; сім`ю може створити особа, яка народила дитину, незалежно від віку; кожна особа має право на проживання в сім`ї.
Відповідно ст. 13 СК України, частиною національного сімейного законодавства України є міжнародні договори, що регулюють сімейні відносини, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України; якщо в міжнародному договорі України, укладеному в установленому порядку, містяться інші правила, ніж ті, що встановлені відповідним актом сімейного законодавства, застосовуються правила відповідного міжнародного договору України.
Відповідно до ст. 16 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей", одноразова грошова допомога у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві (далі - одноразова грошова допомога), - гарантована державою виплата, що здійснюється особам, які згідно з цим Законом мають право на її отримання; одноразова грошова допомога призначається і виплачується у разі, зокрема смерті військовослужбовця, що настала в період проходження ним військової служби.
Вказаний Закон було доповнено статтею 16-1, згідно якої у випадках, зазначених у підпунктах 1-3 пункту 2 статті 16 цього Закону, право на призначення та отримання одноразової грошової допомоги мають члени сім`ї, батьки та утриманці загиблого (померлого) військовослужбовця, військовозобов`язаного або резервіста; члени сім`ї та батьки загиблого (померлого) військовослужбовця, військовозобов`язаного або резервіста визначаються відповідно до Сімейного кодексу України, а утриманці - відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб".
Метою Конвенції про захист прав людини і основних свобод (далі - Конвенція) є забезпечення загального і ефективного визнання і здійснення проголошених у ній прав. Конвенція разом з протоколами, які прийняті на додаток до неї, включають практично весь перелік громадянських та політичних прав і свобод, які є в документах ООН. Але найголовніша цінність Конвенції полягає в механізмі, який дозволяє зробити її норми не міжнародними стандартами, а звичайними чинними нормами, на які можна посилатися в суді кожної з країн, які приєдналися до Конвенції. Україна як учасник Конвенції визнає юрисдикцію Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) з питань тлумачення і застосування Конвенції та протоколів до неї в разі передбачуваного порушення Україною положень цих договірних актів. Поняття «сім`я» в рішеннях ЄСПЛ вирішується з іншого ракурсу: ЄСПЛ відповідно до Конвенції користується терміном "сімейне життя", яке видається тісно пов`язаним із категорією "сім`я", проте, не тотожним йому. ЄСПЛ виходить з того, що сім`я не зводиться лише до подружніх відносин, а може охоплювати інші зв`язки, що існують de facto; поняття «сімейне життя», наприклад, передбачає стосунки батьків та дітей, в тому числі народжених поза шлюбом, оскільки з моменту народження між дитиною і батьками виникають відносини, які складають "сімейне життя" (Berrehab v. The Netherlands, 1988; Kroon v. the Netherlands, 1994; GUI v. Switzerland, 1996; Ahmut v. the Netherlands, 1996; Elsholz v. Germany, 2000; Zaunegger v. Germany, 2009); сімейними визнаються взаємини між дитиною та близькими родичами (напр., бабусями і дідусями), оскільки останні можуть відігравати суттєву роль у сімейному житті (Bronda v. Italy, 1998; Marckxv. Belgium, 1979). Таким чином, у розумінні ЄСПЛ «сімейне життя" набагато більш ємка категорія, ніж категорія «сім`я». Окрема група рішень ЄСПЛ стосується відносин, вже досить звичних для значної кількості іноземних держав, проте нетрадиційних для нашого суспільства. Так, у низці справ цей орган визнав, що стаття 12 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод втілює традиційну концепцію шлюбу як союзу між чоловіком і жінкою, основану на біологічних критеріях визначення статі (Rees v. the UK, 1986; Sheffield and Horsham v. the UK, 1998,; Hamalainen v Finland, 2014). Також ця стаття захищає право усіх різностатевих осіб вступати у такий союз, адже власне шлюб є «інститутом, на якому будується сім`я» (Cossey v. the UK, 1990).
Європейський суд з прав людини, надаючи власне визначення терміну «сімейне життя», вказує на те, що сімейне життя може існувати там, де між особами не існує жодних юридичних зв`язків. Так, у справі «Ельсхольц проти Німеччини» Суд визначив, що «поняття сім`ї (за статтею 8 ЄКПЛ) не обмежується стосунками на основі шлюбу і може охоплювати інші «сімейні» de facto зв`язки, коли сторони проживають разом поза шлюбом».
Як вбачається із сукупності положень ст.51 Конституції України, ст. 3 СК України законодавець відрізняє поняття «шлюб», «зареєстрований шлюб» та «сім`я» і визначає, що як шлюб, так і сім`я в однаковому ступені підлягають державній охороні.
Вирішуючи питання про обґрунтованість вимог про встановлення факту проживання позивачки та ОСОБА_7 однією сім`єю як жінка та чоловік без реєстрації шлюбу, суд виходить з наступного. Стаття 3 СК передбачає, що сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки; сім`я створюється на підставі не лише шлюбу, а і кровного споріднення, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства. У судовому засіданні встановлено, що позивачка та ОСОБА_7 тривалий час, а саме з січня 2006 року до загибелі останнього проживали разом, вели спільне господарство, виявляли турботу один до одного та до дітей і онуків один одного. Таким чином, суд приходить до переконання, що позивачка та ОСОБА_7 створили сім`ю.
Вирішуючи питання про обґрунтованість вимог про визнання позивачки членом сім`ї загиблого (померлого) військовослужбовця ОСОБА_7 , який загинув ІНФОРМАЦІЯ_3 під час виконання обов`язків військової служби,суд приходить до переконання, що позивачка на час загибелі ОСОБА_7 була членом його сім`ї.
Вирішуючи питання про обґрунтованість вимог про визнання факту перебування позивачки на утриманні загиблого військовослужбовця ОСОБА_7 , який загинув ІНФОРМАЦІЯ_3 під час виконання обов`язків військової служби, суд приходить до переконання, що позивачка на час загибелі ОСОБА_7 перебувала на його утриманні, оскільки була непрацездатною (не працює, інвалід третьої групи по зору, отримувала пенсію по інвалідності, яка в декілька разів була менша, ніж пенсія ОСОБА_7 , доходи ОСОБА_7 були основним джерелом забезпечення матеріальних потреб ОСОБА_1 ).
Вирішуючи питання про обґрунтованість позовних вимого про визнання за позивачкою права на отримання одноразової грошової допомоги, передбаченої Законом України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» від 20 грудня 1991 року №2011-XI, у зв`язку із загибеллю (смертю) військовослужбовця ОСОБА_7 , який загинув ІНФОРМАЦІЯ_3 під час виконання обов`язків військової служби, суд бере до уваги наступне.
Згідно зі статтею 58 Конституції України «закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи. Існують три види дії законів та інших нормативно-правових актів у часі: пряма дія (коли новий нормативно-правовий акт або нова правова норма поширюється на факти й правовідносини, що виникли та/або існують після набрання ним чинності, тобто такий акт діє лише «вперед» із моменту набрання ним чинності та до моменту його скасування чи зміни); зворотна (ретроактивна) дія (коли новий нормативно-правовий акт або нова правова норма застосовується до фактів та правовідносин, які існували до набрання цим актом (нормою) чинності, - іншими словами, дія нормативно-правового акта поширюється на всі факти й правовідносини не лише «вперед» (пряма дія), але й «назад» у часі (зворотна дія); переживаюча (ультраактивна) дія (коли правова норма продовжує свою дію навіть після втрати чинності внаслідок скасування всього нормативно-правового акта чи зміни відповідної його частини).
На час загибелі ОСОБА_7 діяла редакція ст. 16-1 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей", яка наділяла членів сім`ї військовослужбовця на отримання одноразової грошової допомоги в разі його загибелі.
У судовому засіданні встановлено, що позивачка була членом сім`ї військовослужбовця ОСОБА_7 , який загинув під час виконання обов`язків військової служби ІНФОРМАЦІЯ_3 , а тому є суб`єктом права на отримання вказаної грошової допомоги.
Суд бере до уваги, що позивачка первісно звертался до суду без вимоги про визнання права на грошову допомогу, але враховуючи позицію МО України, яке запречувало її право на цю допомогу, у позивачки виникли підстави звернутися до суду з даною вимогою до МОУ.
Таким чином, суд приходить до переконання, що позивачка обґрунтовано, у відповідності до вимог ст. ст. 15, 16 ЦК України, звернулася до суду за захистом своїх прав.
Вислухавши пояснення сторін , показання свідків, дослідивши письмові докази, суд на підставі ст. 12 ЦПК України, згідно якої кожна сторона повинна довести ті обставини на які вона посилається, та ст. 13 ЦПК України, згідно якої цивільні справи розглядаються в межах заявлених вимог і на підставі доказів поданих учасниками справи або витребуваних судом, суд вважає, що позов підлягає повному задоволенню.
Суд приходить до переконання, що задоволення позову відповідає закріпленому ст.8 Конституції України принципу верховенства права, таким, передбаченим ст.2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства як справедливе вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушеного права позивачки та верховенство права.
Вирішуючи питання про стягнення на користь ОСОБА_2 витрат на правничу допомогу, суд враховує наступне.
Як передбачено ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, у разі задоволення позову інші судові витрати (витрати на правничу допомогу ) покладаються на відповідача. Враховуючи, що суд прийшов до висновку про задоволення позову ОСОБА_1 , тому підстави для стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 30000 грн. за надання правничої допомоги, відсутні.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст.8, 9, 51, 58, Конституції України, ст. 8 Європейської Конвенції з прав людини, ст.ст. 3, 4, 13, 21, 25, 27, 57, 142 СК України, ст.ст.16, 16-1 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей", ст. 19 Закону України «Про міжнародні договори України», ст.ст. 12, 13, 81, 141, 247, 259, 263-265 ЦПК України, суд,-

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги  ОСОБА_1 , представник позивача - ОСОБА_4 до Міністерства Оборони України, ОСОБА_2 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 «про визнання членом сім`ї загиблого військовослужбовця, визнання суб`єктом права на призначення та отримання одноразової грошової допомоги у зв`язку із загибеллю військовослужбовця під час виконання ним обов`язків військової служби» - задоволнити в повному обсязі.
Визнати, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_5 , відповідно до ч. 2, 4 ст. 3 СК України була членом сім`ї військовослужбовця ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який загинув ІНФОРМАЦІЯ_3 під час виконання військового обов`язку по захисту Батьківщини, (як жінка, що у період із січня 2006 року по день загибелі, ІНФОРМАЦІЯ_3 , проживала спільно із ОСОБА_7 у будинку АДРЕСА_1 однією сім`єю без реєстрації шлюбу, мала з ним спільний побут, взаємні права та обов`язки осіб, які об`єдналися для спільного проживання, притаманні подружжю, та знаходилась на його утриманні.
Визнати, що ОСОБА_1 як член сім`ї військовослужбовця ОСОБА_7 , який загинув ІНФОРМАЦІЯ_3 , відповідно до ст. 16-1 Закону України « Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» (у редакції, чинній станом на ІНФОРМАЦІЯ_3) є суб`єктом права на призначення та отримання одноразової грошової допомоги у зв`язку із загибеллю військовослужбовця під час виконання ним обов`язків військової служби в розмірі, передбаченому п 2. Постанови Кабінету міністрів України №168 від 28.02.2022 року «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану», що розподіляється рівними частками на всіх отримувачів, передбачених ст. 161 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» у редакції, чинній на дату смерті військовослужбовця».
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
На рішення може бути подана апеляційна скарга до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його складення.
Повний текст рішення складено 06.05.2026р.

Суддя Покровського  міського суду	  В. І. Томаш