ЦЕНТРАЛЬНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ 
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11.05.2026 року м.Дніпро Справа № 904/577/24
Центральний апеляційний господарський суд у складі колегії
головуючого судді: Мороза В.Ф. (доповідач), 
суддів: Дарміна М.О., Чередка А.Є.

розглянувши апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Ріал Істейт" на рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 17.07.2025 (суддя Красота О.І.)
у справі № 904/577/24 
За позовом Криворізької міської ради
до Товариства з обмеженою відповідальністю "Ріал Істейт"
про стягнення коштів за користування земельною ділянкою

ВСТАНОВИВ:
Криворізька міська рада звернулась до Господарського суду Дніпропетровської області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Ріал Істейт" і просила суд стягнути кошти за користування земельною ділянкою з кадастровим номером 1211000000:07:062:0122 по вул. Героїв Маріуполя, 10в у м. Кривому Розі Дніпропетровської області за період з 01.01.2022 по 31.12.2022 у розмірі 59 328,28 грн., пеню у розмірі 11 385,35 грн. 
Рішенням господарського суду Дніпропетровської області від 17.07.2025 у справі № 904/577/24 позов задоволено у повному обсязі. Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю "Ріал Істейт" на користь Криворізької міської ради безпідставно збережені кошти за період з 01.01.2022 по 26.05.2022 у розмірі 23 922,68 грн., заборгованість з орендної плати за період з 27.05.2022 по 31.12.2022 у розмірі 35 405,60 грн., пеню у розмірі 11 385,35 грн., судовий збір у розмірі 3 028,00 грн.
Не погодившись з вказаним рішенням Товариством з обмеженою відповідальністю "Ріал Істейт" подано апеляційну скаргу, згідно якої просить скасувати рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 17.07.2025 р. по справі № 904/577/24 повністю. Ухвалити нове судове рішення, яким відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі.
Обґрунтовуючи доводи апеляційної скарги, Скаржник посилається на те, що оскаржуване рішення не відповідає фактичним обставинам справи, та що у рішенні неповно та неправильно встановлені обставини, які мають значення для справи внаслідок неправильного та неповного дослідження матеріалів справи, при винесенні рішення суд врахував лише позицію позивача і необґрунтовано не взяв до уваги пояснення відповідача. ТОВ «Ріал Істейт» в період з 01.01.2022 по 26.05.2022 року продовжувало нараховувати та сплачувати орендну плату до моменту укладення нового договору оренди за земельну ділянку кадастровий номер ЗД: 1211000000:07:062:0092, площею 1590,00 кв.м. за адресою: м. Кривий Ріг, Героїв Маріуполя (Адмірала Головка) 10в на підставі договору оренди від 12.10.2016р. № 2016442. Відповідач сплачував позивачу в «бездоговірний період» орендну плату за договором оренди за ту землю, якою він фактично користувався. Таким чином, згідно розрахунку орендної плати, підписаному позивачем та відповідачем розмір орендної плати за 2022 рік за земельну ділянку склав 147 134, 14 грн. (що складає 1,2% від НГО). Період нарахування орендної плати з 27.05.2022 по 31.12.2022 року (неповний рік) становлять 87 805, 92 грн. ТОВ «РІАЛ ІСТЕЙТ» задекларувало та сплатило за 2022 рік за земельну ділянку кадастровий номер 1211000000:07:062:0122 - 87 805, 92 грн. за період з 27.05.2022 по 31.12.2022 року. Суд не врахував сплату ще 20 528,71 грн. за період з 01.01.2022 по 26.05.2022. Відповідно, скаржник вважає, що оскільки заборгованість по орендній платі за 2022 рік відсутня – пеня не підлягає нарахуванню і стягненню. ТОВ «РІАЛ ІСТЕЙТ» сплачувало за період з 01.01.2022 року по 26.05.2022 року за цю ж земельну ділянку, але вказуючи попередній кадастровий номер № 1211000000:07:062:0092 та попередній договір № 2016442 від 12.10.2016 року.
Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 18.09.2025 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "Ріал Істейт" на рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 17.07.2025 у справі № 904/577/24 у порядку письмового провадження без з повідомлення (виклику) учасників справи, згідно з ч. 10 ст. 270 Господарського процесуального кодексу України, враховуючи, що спір у справі № 904/577/24 з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб та є малозначним, з огляду на відсутність виняткових обставин справи для призначення судового засідання.
22.09.2025 через систему «Електронний суд» надійшла заява представника скаржника про розгляд справи в порядку загального позовного провадження, посилаючись на складність справи та її значний суспільний інтерес, оскільки предметом спору є примусове стягнення коштів за користування земельною ділянкою під час війни.
Відповідно до ч. 1 ст. 270 ГПК України, у суді апеляційної інстанції справи переглядаються за правилами розгляду справ у порядку спрощеного позовного провадження з урахуванням особливостей, передбачених главою про апеляційне провадження. Згідно з ч. 3 ст. 247 ГПК України, при вирішенні питання про розгляд справи в порядку спрощеного або загального провадження суд враховує: ціну позову, складність справи, обсяг доказів та значення справи для сторін. Судом встановлено, що характер спірних правовідносин та предмет доказування у даній справі не є складними. Наявні у справі матеріали (письмові докази, пояснення сторін у першій інстанції) є достатніми для перевірки законності та обґрунтованості рішення суду першої інстанції. Тому, розглянувши вказане клопотання, колегія суддів дійшла висновку, що заявником не наведено переконливих аргументів та не надано нових доказів, які б вимагали проведення підготовчого засідання або процедур, властивих саме загальному провадженню. Права сторін на подання відзивів та письмових пояснень не обмежені. Керуючись ст. 12, 234, 247, 252, 270 Господарського процесуального кодексу України, у задоволенні клопотання ТОВ "Ріал Істейт" про розгляд справи № 904/577/24 за правилами загального позовного провадження відмовлено.
25.09.2025 до апеляційного суду позивачем подано відзив на апеляційну скаргу, в якому представник зазначив, що посилання на договір оренди 2016 року який укладено щодо іншої земельної ділянки і строк кого вже закінчився є недоречним і не стосується предмету розгляду даної справи. Укладеним договором від 27.05.2022 предметом оренди не була земельна ділянка з кадастровим номером 1211000000:07:062:0092, площею 0,1590 га, яку відповідач орендував згідно договору оренди № 2016442 від 12.10.2016, а була предметом новосформована земельна ділянка – з кадастровим номером 1211000000:07:062:0122 площею 0,2825 га, процес формування якої ініціював сам відповідач через подання до позивача відповідної заяви та прийнятого на цій підставі рішення Криворізької міської ради від 27.10.2021 №879 «Про надання дозволу на розробку проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок під існуючими будівлями». 20.12.2021 у Державному земельному кадастрі зареєстровано земельну ділянку з кадастровим номером 1211000000:07:062:0122 за адресою: Дніпропетровська область, м. Кривий Ріг, вул. Адмірала Головка 10в, площею 0,2825 га. Отже, саме з цього моменту (20.12.2021) дана земельна ділянка стала окремим об`єктом речових прав, а попередня - припинила своє існування. Відтак, відповідач безпідставно продовжує посилатися на неіснуючу у 2022 році земельну ділянку. Оспорюючи площу земельної ділянки відповідач припускається суперечливої поведінки: як і зазначив сам апелянт, сплата ним відбувалась за земельну ділянку із іншим кадастровим номером 1211000000:07:062:0092, а не спірна оплата за земельну ділянку з кадастровим номером 1211000000:07:062:0122. Просив поновити Криворізькій міській раді строк на надання відзиву на апеляційну скаргу ТОВ «РІАЛ ІСТЕЙТ» у справі №904/577/24.
Відповідно до ст.ст. 269, 270 Господарського процесуального кодексу (далі - ГПК) України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права. У суді апеляційної інстанції справи переглядаються за правилами розгляду справ у порядку спрощеного позовного провадження з урахуванням особливостей, передбачених у цій главі.
Апеляційний господарський суд, дослідивши наявні у справі докази, повноту їх дослідження місцевим господарським судом, перевіривши правильність висновків суду першої інстанції, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з огляду на наступне.
Як вбачається з матеріалів справи та вірно встановлено судом першої інстанції, Товариство з обмеженою відповідальністю "Ріал Істейт" (далі – Відповідач) з 05.03.2013 є власником нежитлової будівлі магазину продовольчих товарів загальною площею 848,1 кв.м, за адресою: Дніпропетровська область, м. Кривий Ріг, вул. Адмірала Головка (на даний час – Героїв Маріуполя), 10в, що підтверджується Договором купівлі-продажу нерухомого майна від 05.03.2013, посвідченого приватним нотаріусом Поляруш О.П. за № 440; інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна від 26.01.2024.
Рішенням Криворізької міської ради від 27.10.2021 № 879 відповідачу надано дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки під розміщення існуючої будівлі магазину продовольчих товарів (А-1) орієнтовною площею 0,2825 га на вул. Адмірала Головка (Героїв Маріуполя), 10в.
20.12.2021 у Державному земельному кадастрі зареєстровано земельну ділянку, яка розташована за адресою: Дніпропетровська область, м. Кривий Ріг, вул. Адмірала Головка (Героїв Маріуполя), 10в, площею 0,2825 га з кадастровим номером 1211000000:07:062:0122, що підтверджується витягом з Державного земельного кадастру про земельну ділянку від 26.01.2024 НВ-0000189722024.
Отже, земельна ділянка з кадастровим номером 1211000000:07:062:0122 площею 0,2825 га вважається сформованим самостійним об`єктом цивільних прав у розумінні ст. 79-1 Земельного кодексу України з 20.12.2021.
Одночасно з користуванням відповідачем його нерухомим майном, розташованим на сформованій земельній ділянці, презюмується його користування усією спірною земельною ділянкою (постанова Верховного Суду від 16.08.2021 у справі № 922/1646/20).
Доводи апеляційної скарги про користування меншою площею земельної ділянки, колегія суддів відхиляє, оскільки спір стосується користування вже сформованою земельною ділянкою з кадастровим номером 1211000000:07:062:0122 площею 0,2825 га. Отже, розмір земельної ділянки, якою користується відповідач, доведений, обґрунтований і підтверджений достатніми доказами, про що вірно зазначив суд першої інстанції.
14.02.2022 позивач (як Орендодавець) та відповідач (як Орендар) підписали договір оренди вказаної земельної ділянки № 2022070 (далі – Договір). Державна реєстрація Договору № 2022070 від 14.02.2022 була здійснена 27.05.2022 № 46954323. Договір вважається укладеним з дати його підписання сторонами та набирає чинності з моменту його державної реєстрації згідно з діючим законодавством (п. 42 Договору). Отже, Договір оренди № 2022070 від 14.02.2022 є укладеним 27.05.2022.
За період з 01.01.2022 по 26.05.2022 відповідач є фактичним користувачем земельної ділянки площею 0,2825 га з кадастровим номером 1211000000:07:062:0122 без укладання договору оренди землі. Матеріали справи не містять доказів оплати за користування цією ділянкою за вказаний період. Користування земельною ділянкою (з кадастровим номером 1211000000:07:062:0122) без укладання договору оренди, не сплачуючи при цьому плату позбавило позивача, як власника землі, права отримувати від цієї ділянки дохід у розмірі орендної плати. Такий висновок відповідає правовій позиції Верховного Суду про те, що у разі користування сформованою земельною ділянкою комунальної власності, якій присвоєно окремий кадастровий номер, без оформлення договору власник такої земельної ділянки може захистити своє право на компенсацію йому недоотриманої орендної плати у порядку статті 1212 ЦК України (постанови Верховного Суду від 09 лютого 2022 року у справі № 910/8770/19, від 09 листопада 2021 року у справі № 905/1680/20).
Крім того, відповідач не сплатив позивачу в повному обсязі орендну плату за договором № 2022070 від 14.02.2022 за період з 27.05.2022 по 31.12.2022. Заборгованість склала 35 405,60 грн. 
Вказані обставини стали підставою для звернення Позивача з позовом до суду.
Центральний апеляційний господарський суд погоджується із висновками суду першої інстанції щодо наявності підстав для задоволення позову з огляду на наступне.
Предметом спору є вимога про стягнення коштів за використання земельної ділянки, що перебуває у комунальній власності, за період з 01.01.2022 по 26.05.2022 у зв`язку із відсутністю договору оренди, внаслідок чого позивачем не отримано дохід у вигляді орендної плати. Позов заявлено на підставі статті 1212 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України). А також предметом спору є вимога про стягнення недоплаченої суми орендних платежів за Договором оренди № 2022070 від 14.02.2022 в сумі 35 405,60 грн., а також пеня за несвоєчасну оплату орендних платежів 11 385,35 грн.
Так, згідно з п. 1 Договору № 2022070 Орендодавець на підставі рішення Криворізької міської ради від 26.01.2022 № 1145 "Про затвердження проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок, реєстрацію права комунальної власності на земельні ділянки й надання їх в оренду" надає, а Орендар приймає у строкове платне користування земельну ділянку житлової та громадської забудови – за цільовим призначенням – для будівництва та обслуговування будівель торгівлі (03.07) для розміщення існуючої будівлі магазину продовольчих товарів (А-1) з кадастровим номером 1211000000:07:062:0122, яка розташована на вул. Адмірала Головка, 10в у Тернівському районі м. Кривого Рогу, загальною площею 0,2825 га (п. 2 Договору). Пунктом 3 Договору передбачено, що на земельній ділянці розміщені об`єкти нерухомого майна: нежитлова будівля магазину продовольчих товарів на згідно запису у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно від 05.03.2013 № 281233, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 17077612110, а також інші об`єкти інфраструктури: інженерні мережі.
Відповідно до п. 4 Договору нормативна грошова оцінка земельної ділянки на дату укладення Договору згідно з витягом з технічної документації про нормативну грошову оцінку від 08.02.2022 № 7443/303-22 становить 12 261 178,00 грн.
Земельна ділянка вважається переданою Орендодавцем Орендареві з дати внесення відомостей у Державний реєстр речових прав на нерухоме майно (п. 6 Договору).
Відповідно до п. 7 Договору цей Договір укладено строком на 5 рік з можливістю поновлення з урахуванням вимог ст. 126-1 Земельного кодексу України. Дата закінчення дії Договору оренди обчислюється від дати його укладання.
За умовами п. 8 Договору орендна плата з 1 січня 2022 року вноситься Орендарем виключно у грошовій формі відповідно до рішення Криворізької міської ради від 26.05.2021 № 506 "Про встановлення ставок плати за землю та пільг із земельного податку на території м. Кривого Рогу" за ставкою 1,2% від нормативної грошової оцінки земельної ділянки, визначеної згідно з рішенням міської ради від 26.05.2021 № 523 "Про затвердження технічної документації з нормативної грошової оцінки земель м. Кривого Рогу".
Згідно з п. 11 Договору орендна плата вноситься щомісячно протягом 30 календарних днів, наступних за останнім календарним днем звітного місяця. За неповний календарний місяць орендна плата сплачується за дні фактичного користування земельною ділянкою. Строки платежу не є сталими і можуть змінюватись відповідно до вимог чинного законодавства України без внесення змін до Договору.
Згідно з п. 13 Договору у разі невнесення орендної плати у строки, визначені Договором, зокрема стягується пеня за кожний календарний день прострочення сплати грошового зобов`язання, включаючи день погашення, з розрахунку 120% річних облікової ставки НБУ, діючої на кожний такий день. 
Термін нарахування пені за прострочення сплати грошового зобов`язання не обмежується і встановлюється від першого дня виникнення прострочення до дня погашення включно. 
За умовами п. 14 Договору земельна ділянка передається в оренду для розміщення існуючої будівлі магазину продовольчих товарів (А-1).
Пунктом 15 Договору передбачено, що цільове призначення земельної ділянки: для будівництва та обслуговування будівель торгівлі (03.07).
Згідно з п. 21 Договору у разі невнесення орендної плати у строки, визначені Договором, стягується пеня за кожний календарний день прострочення сплати грошового зобов`язання, включаючи день погашення, з розрахунку 120% річних облікової ставки НБУ, діючої на кожний такий день.
За умовами п. 28 Договору Орендодавець має право вимагати від Орендаря, зокрема своєчасного внесення у повному обсязі орендної плати.
Згідно з п. 31 Договору Орендар зобов`язаний, зокрема систематично сплачувати орендну плату у повному обсязі в установлений Договором строк; у строки, встановлені законодавством України, надавати до органів державної податкової служби податкову звітність з орендної плати за землю. 
Рішенням Криворізької міської ради від 26.05.2021 № 506 встановлено ставки плати за землю та пільги зі сплати земельного податку на території міста Кривого Рогу плати за землю (далі – Рішення від 26.05.2021 № 506), яким установлено ставки земельного податку та ставки орендної плати за землю в залежності від цільового призначення земельної ділянки згідно з Класифікацією видів цільового призначення земель, затвердженого Наказом Державного комітету України із земельних ресурсів від 23.07.2010 № 548, та яке набрало чинності з 01.01.2022.
Згідно з витягом із технічної документації з нормативної грошової оцінки земельних ділянок, сформованого Головним управлінням Держгеокадастру у Дніпропетровській області 08.02.2023 № 97-4-0.110,4-2452/301-23, нормативна грошова оцінка земельної ділянки у 2023 році становить 14 100 366,00 грн. Позивач зазначив, що для 2022 року дане значення потребує перерахунку у бік зменшення.
Так, згідно зі ст. 289 Податкового кодексу України центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин, за індексом споживчих цін за попередній рік щороку розраховує величину коефіцієнта індексації нормативної грошової оцінки земель (Кі), на який індексується нормативна грошова оцінка земель і земельних ділянок, у тому числі право на які фізичні особи мають як власники земельних часток (паїв), на 1 січня поточного року, що визначається за формулою:
Кi = І:100,
де І - індекс споживчих цін за попередній рік.
У разі якщо індекс споживчих цін перевищує 115 відсотків, такий індекс застосовується із значенням 115.
Коефіцієнт індексації нормативної грошової оцінки земель застосовується кумулятивно залежно від дати проведення нормативної грошової оцінки земель, зазначеної в технічній документації з нормативної грошової оцінки земель та земельних ділянок.
Державна служба України з питань геодезії, картографії та кадастру, яка є центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин, на виконання пункту 289.3 статті 289 Податкового кодексу України, на своєму офіційному сайті публікує коефіцієнти індексації нормативної грошової оцінки земель за попередні роки, згідно з якими для земель населених пунктів вони у 2022 році становлять 1,15. 
Крім того, як повідомляє Державна служба України з питань геодезії, картографії та кадастру, витяги, які були сформовані автоматично програмним забезпеченням Державного земельного кадастру у період з 1 січня до 13 січня 2023 року, не містять коефіцієнтів індексації за 2022 рік, відповідно, значення нормативної грошової оцінки земельних ділянок, зазначене у цих витягах, потребує перерахунку із застосуванням коефіцієнта індексації за 2022 рік. У результаті цього нормативна грошова оцінка земельної ділянки з кадастровим номером 1211000000:07:062:0122 склала 12 261 187,83 грн. (14 100 366,00 : 115 * 100%).
Відповідно до п.п. 1, 15 Договору цільове призначення земельної ділянки: для будівництва та обслуговування будівель торгівлі, код 03.07 за Класифікацією видів цільового призначення земель, що відповідає розміру ставки орендної плати – 1,2% від нормативної грошової оцінки земель міста (рядок 03.07 у додатку 2 до Рішення від 26.05.2021 № 506).
Рішенням Криворізької міської ради від 26.05.2021 № 523, яке набрало чинності 01.01.2022, затверджено нову технічну документацію з нормативної грошової оцінки земель міста Кривого Рогу, розроблену Державним підприємством "Український державний науково-дослідний інститут проектування міст "Діпромісто" імені Ю.М. Білоконя". Таким чином, річна орендна плата за вказану земельну ділянку з кадастровим номером 1211000000:07:062:0122 площею 0,2825 га становить 147 134,14 грн. ( 12 261 178,00 грн. х 1.2%).
Згідно з листом Головного управління ДПС у Дніпропетровській області від 05.01.2024 за № 654/5/04-36-04-12-14 за показниками поданої звітності з орендної плати за землю Відповідач визначає податкові зобов`язання за земельну ділянку з кадастровим номером 1211000000:07:062:0122, площею 0,2825 га, за період з 01.01.2022 по 31.12.2022 задекларував 87 805,92 грн., сплатив 87 805,92 грн.
147 134,14 грн. - 87 805,92 грн. = 59 328,22 грн., які є предметом позовних вимог. 
Щодо позовних вимог про стягнення з відповідача безпідставно збережених коштів за період з 01.01.2022 по 26.05.2022 у розмірі 23 922,68 грн. колегія суду погоджується із висновками суду першої інстанції. 
Для вирішення спору щодо стягнення з власника об`єкта нерухомого майна безпідставно збережених коштів орендної плати згідно із статтями 1212-1214 ЦК України за фактичне користування без належних на те правових підстав земельною ділянкою комунальної власності, на якій цей об`єкт розташований, необхідно, насамперед, з`ясувати: а) чи наявні правові підстави для використання земельної ділянки; б) яка площа земельної ділянки та чи є вона сформованою відповідно до вимог земельного законодавства; в) в якому розмірі підлягають відшкодуванню доходи, пов`язані із безпідставним збереженням майна, розраховані відповідно до вимог земельного законодавства, а саме, на підставі нормативної грошової оцінки землі.
Положеннями статті 206 Земельного кодексу України (далі - ЗК України) встановлено, що використання землі в Україні є платним. Об`єктом плати за землю є земельна ділянка. Плата за землю справляється відповідно до закону.
Частина 1 статті 93 ЗК України встановлює, що право оренди земельної ділянки - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для провадження підприємницької та іншої діяльності. Право оренди земельної ділянки виникає на підставі відповідного договору з моменту державної реєстрації цього права.
За змістом визначення, наведеного у частині 1 статті 79 ЗК України, земельна ділянка - це частина земної поверхні з установленими межами, певним місцем розташування, з визначеними щодо неї правами. 
Як встановлено положеннями частин 1, 3, 4, 9 статті 79-1 ЗК України, формування земельної ділянки полягає у визначенні земельної ділянки як об`єкта цивільних прав. Формування земельної ділянки передбачає визначення її площі, меж та внесення інформації про неї до Державного земельного кадастру; сформовані земельні ділянки підлягають державній реєстрації у Державному земельному кадастрі; земельна ділянка вважається сформованою з моменту присвоєння їй кадастрового номера; земельна ділянка може бути об`єктом цивільних прав виключно з моменту її формування (крім випадків суборенди, сервітуту щодо частин земельних ділянок) та державної реєстрації права власності на неї.
За змістом частини 1 статті 181 ЦК України до нерухомих речей (нерухоме майно, нерухомість) належать земельні ділянки, а також об`єкти, розташовані на земельній ділянці, переміщення яких є неможливим без їх знецінення та зміни їх призначення. Нерухоме майно нерозривно пов`язане із земельною ділянкою, на якій воно знаходиться, і переміщення такого майна неможливе без його знецінення, а тому використання нежитлових приміщень, які належать відповідачам, неможливе без відповідної земельної ділянки.
Відповідно до статті 3 Закону України "Про оренду землі" об`єктами оренди є земельні ділянки, що перебувають у власності громадян, юридичних осіб, комунальній або державній власності. Орендна плата за землю - це платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою згідно з договором оренди (частина перша статті 21 Закону України "Про оренду землі"). Право оренди земельної ділянки виникає з моменту державної реєстрації цього права (стаття 125 ЗК України).
Отже, право оренди земельної ділянки виникає на підставі відповідного договору з моменту державної реєстрації цього права. Проте, з огляду на приписи частини 2 статті 120 ЗК України, не вважається правопорушенням відсутність у власника будинку, будівлі, споруди зареєстрованого права оренди на земельну ділянку, яка має іншого власника і на якій розташоване це нерухоме майно. Такий правовий висновок викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 20.11.2018 у справі №922/3412/17.
Відповідач є фактичним користувачем спірної земельної ділянки, який без достатньої правової підстави за рахунок позивача - власника земельної ділянки зберіг у себе кошти, як і мав сплатити за користування нею, тому зобов`язаний повернути ці кошти власникові земельної ділянки на підставі положень ст.1212 ЦК України.
Відповідно до ч.1 ст. 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.
Верховний Суд у постанові Великої Палати від 20.11.2018 року у справі № 922/3412/17 зазначив, що до моменту оформлення власником об`єкта нерухомого майна права оренди земельної ділянки, на якій розташований цей об`єкт, відносини з фактичного користування земельною ділянкою без укладеного договору оренди та недоотримання її власником доходів у вигляді орендної плати є за своїм змістом кондикційними. Фактичний користувач земельної ділянки, який без достатньої правової підстави за рахунок власника цієї ділянки зберіг у себе кошти, які мав сплатити за користування нею, зобов`язаний повернути ці кошти власнику земельної ділянки на підставі частини першої статті 1212 Цивільного кодексу України.
Відповідно до статті 80 Земельного кодексу України (далі - ЗК України, у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) суб`єктами права на землі комунальної власності є територіальні громади, які реалізують це право безпосередньо або через органи місцевого самоврядування.
За змістом статей 122, 123, 124 ЗК України міські ради передають земельні ділянки у власність або користування із земель комунальної власності відповідних територіальних громад для всіх потреб. Передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у державній або комунальній власності, здійснюється на підставі рішення відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування згідно з їх повноваженнями, визначеними статтею 122 цього Кодексу, шляхом укладення договору оренди земельної ділянки чи договору купівлі-продажу права оренди земельної ділянки. 
Велика Палата Верховного Суду у постанові від 22 червня 2021 року у справі № 200/606/18 (провадження № 14-125цс20) виклала правовий висновок про те, що принцип єдності юридичної долі земельної ділянки та розташованої на ній будівлі або споруди відомо ще за часів Давнього Риму (superficies solo cedit - будівництво приростає до землі). Цей принцип має фундаментальне значення та глибокий зміст, він передбачений як потребами обороту, так і загалом самою природою речей, невіддільністю об`єкта нерухомості від земельної ділянки, на якій він розташований. Нормальне господарське використання земельної ділянки без використання розташованих на ній об`єктів нерухомості неможливе, як і зворотна ситуація – будь-яке використання об`єктів нерухомості є одночасно і використанням земельної ділянки, на якій ці об`єкти розташовані. Власник нерухомого майна має право на користування земельною ділянкою, на якій воно розташоване. Ніхто, крім власника об`єкта нерухомості, не може претендувати на земельну ділянку, інакше вона зайнята об`єктом нерухомого майна.
В той же час, згідно зі статтею 206 ЗК України використання землі в Україні є платним. Об`єктом плати за землю є земельна ділянка. Плата за землю справляється відповідно до закону. Землекористувачі зобов`язані своєчасно сплачувати земельний податок або орендну плату (пункт «в» частини першої статті 96 ЗК України).
В частині першій статті 93 ЗК України встановлено, що право оренди земельної ділянки - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для провадження підприємницької та іншої діяльності. 
У разі надання земельної ділянки в оренду укладається договір оренди земельної ділянки, яким за положенням частини першої статті 21 Закону України «Про оренду землі» визначається орендна плата за землю як платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою. При цьому орендна плата справляється у грошовій формі.
Відповідно до частин першої та другої статті 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Положення глави 83 ЦК України застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події.
Отже, у випадку використання земельної ділянки комунальної власності, якій присвоєно окремий кадастровий номер, без оформлення договору оренди власник такої земельної ділянки (орган місцевого самоврядування, який представляє інтереси територіальної громади) може захистити своє право на компенсацію розміру неотриманої орендної плати за користування земельною ділянкою в порядку, визначеному статтею 1212 ЦК України.
Кондикційні зобов`язання виникають за наявності одночасно таких умов: набуття чи збереження майна однією особою (набувачем) за рахунок іншої (потерпілого); набуття чи збереження майна відбулося за відсутності правової підстави або підстава, на якій майно набувалося, згодом відпала. Для кондикційних зобов`язань важливим є факт неправомірного набуття (збереження) майна однією особою за рахунок іншої (статті 1212-1214 ЦК України). У спорах про стягнення грошових коштів за користування земельною ділянкою до моменту оформлення особою права користування такою земельною ділянкою власник має право на отримання безпідставно збережених грошових коштів у порядку статті 1212 ЦК України. Тобто в такому разі суд керується тим, що фактичний користувач земельної ділянки без достатньої правової підстави за рахунок власника цієї ділянки зберіг у себе грошові кошти, які мав заплатити за користування нею, отже, зобов`язаний повернути ці кошти власнику земельної ділянки на підставі частини першої статті 1212 ЦК України. Аналогічний правовий висновок викладено у постановах Великої Палати Верховного Суду від 23 травня 2018 року у справі № 629/4628/16-ц та від 20 вересня 2018 року у справі № 925/230/17.
Таким чином, відповідач, як фактичний користувач земельної ділянки, без достатньої правової підстави, за рахунок позивача, зберіг у себе грошові кошти в розмірі 23 922,68 грн., за користування земельною ділянкою комунальної власності за період з 01.01.2022 по 26.05.2022, тому, зобов`язаний повернути ці кошти позивачу на підставі ст. 1212 ЦК України.
Колегією суддів не враховується посилання скаржника на той факт, що між Криворізькою міською радою та відповідачем до 26.10.2021 діяв Договір оренди земельної ділянки № 2016442 від 12.10.2016 площею 0,1590 га з кадастровим номером 1211000000:07:062:0092 на вул. Адмірала Головка (Героїв Маріуполя), 10в (державна реєстрація 26.10.2016 № 17156052). Тому як предметом позовних вимог у цій справі є оплата за користування іншою ділянкою. Окрім того, згідно з інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна 25.11.2021 припинено право власності на земельну ділянку з кадастровим номером 1211000000:07:062:0092.
Таким чином, посилання відповідача на те, що він є власником нерухомого майна на підставі нотаріально посвідченого договору купівлі-продажу від 05.03.2013, а також на Договір оренди земельної ділянки № 2016442 від 12.10.2016 терміном дії до 26.10.2021, не спростовують того факту, що у період з 01.01.2022 по 26.05.2022 між сторонами існували кондиційні (бездоговірні) відносини.
Не спростовує цього й посилання Відповідача на статтю 764 Цивільного кодексу України, оскільки для земельних правовідносин ця норма не є спеціальною. 
Так, відповідно до ч. 2 ст. 792 Цивільного кодексу України відносини щодо найму (оренди) земельної ділянки регулюються законом.
Згідно зі ст. 33 Закону України "Про оренду землі" після закінчення строку, на який було укладено договір оренди землі, орендар, який належно виконував обов`язки за умовами договору, має переважне право перед іншими особами на укладення договору оренди землі на новий строк.
Орендар, який має намір скористатися переважним правом на укладення договору оренди землі на новий строк, зобов`язаний повідомити про це орендодавця до закінчення строку дії договору оренди землі у строк, встановлений цим договором, але не пізніш як за один місяць до закінчення строку дії договору оренди землі. У разі смерті орендодавця до закінчення строку дії договору оренди землі орендар, який має намір скористатися переважним правом на укладення договору оренди землі на новий строк, зобов`язаний повідомити про це спадкоємця земельної ділянки протягом одного місяця з дня, коли йому стало відомо про перехід права власності на земельну ділянку.
До листа-повідомлення про укладення договору оренди землі на новий строк орендар додає проект договору.
При укладенні договору оренди землі на новий строк його умови можуть бути змінені за згодою сторін. У разі недосягнення домовленості щодо орендної плати та інших істотних умов договору переважне право орендаря на укладення договору оренди землі припиняється.
Орендодавець у місячний строк розглядає надісланий орендарем лист-повідомлення з проектом договору оренди, перевіряє його на відповідність вимогам закону, узгоджує з орендарем (за необхідності) істотні умови договору і в разі відсутності заперечень укладає договір оренди. У разі оренди земель державної та комунальної власності укладення договору здійснюється на підставі рішення органу, уповноваженого здійснювати передачу земельних ділянок у власність або користування згідно із статтею 122 Земельного кодексу України. За наявності заперечень орендодавця щодо укладення договору оренди землі на новий строк орендарю направляється лист-повідомлення про прийняте орендодавцем рішення.
Отже, продовження договірних земельних правовідносин не є автоматичним та беззаперечним.
З огляду на те, що відповідачем не вчинялось дій, необхідних для укладення договору оренди землі на новий строк, неможливо вважати продовженим Договір оренди земельної ділянки № 2016442 від 12.10.2016. Тому, суд першої інстанції зробив вірний висновок, що неправильним є декларування та сплата орендної плати за період з 01.01.2022 по 26.05.2022 на умовах Договору оренди земельної ділянки № 2016442 від 12.10.2016, оскільки його дія не поширюється на заявлений Позивачем період (2022 рік).
При цьому, у 2022 році набула чинності нова технічна документація з нормативної грошової оцінки земель міста Кривого Рогу, затверджена рішенням Криворізької міської ради № 523 від 25.06.2021.
Отже, починаючи з 01.01.2022, Відповідач повинен був отримати новий витяг з технічної документації з нормативної грошової оцінки земель, а не керуватись нерелевантним витягом 2021 року (незалежно від застосованого коефіцієнта індексації за 2021 рік “ 1,1”), адже його значення не є перехідним на 2022 рік, в якому вже застосовувалась нова технічна документація з нормативної грошової оцінки. 
Згідно з п. 286.2 ст. 286 Податкового кодексу України при поданні першої декларації (фактичного початку діяльності як платника плати за землю) разом з нею подається витяг із технічної документації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки, а надалі такий витяг подається у разі затвердження нової нормативної грошової оцінки землі. Стаття 16 Податкового кодексу України зобов`язує платників, зокрема подавати до контролюючих органів у порядку, встановленому податковим та митним законодавством, декларації, звітність та інші документи, пов`язані з обчисленням і сплатою податків та зборів.
З огляду на викладене, суд обгрунтовано не взяв до уваги контррозрахунок відповідача суми плати за земельну ділянку, у зв`язку з чим доводи останнього щодо відсутності у нього заборгованості є безпідставними. 
Щодо позовних вимог про стягнення з Відповідача заборгованості з орендної плати за період з 27.05.2022 по 31.12.2022 у розмірі 35 405,60 грн., пені у розмірі 11 385,35 грн.
Згідно зі ст. 14 Конституції України право власності на землю набувається і реалізується громадянами, юридичними особами та державою виключно відповідно до закону.
Відносини, пов`язані з орендою землі, регулюються Земельним кодексом України, Цивільним кодексом України, Законом України "Про оренду землі", іншими законами України та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до них, а також договором оренди.
За приписами ст. 1 Закону України "Про оренду землі" оренда землі - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для проведення підприємницької та інших видів діяльності.
Згідно зі ст. 2 Земельного кодексу України до земельних відносин належать відносини щодо володіння, користування і розпорядження землею.
Відповідно до ст. 124 Земельного кодексу України передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у комунальній власності, здійснюється на підставі рішення відповідного органу місцевого самоврядування шляхом укладення договору оренди земельної ділянки.
Положеннями ст. 13 Закону України "Про оренду землі" встановлено, що договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов`язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов`язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства.
Однією з істотних умов договору оренди є орендна плата із зазначенням її розміру, індексації, способу та умов розрахунків, строків, порядку її внесення і перегляду та відповідальності за її несплату (ст. 15 Закону України "Про оренду землі").
Згідно з ч. 1 ст. 626 Цивільного кодексу України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
Відповідно до п. в) ч. 1 ст. 96 Земельного кодексу України землекористувачі зобов`язані своєчасно сплачувати земельний податок або орендну плату.
Статтею 24 Закону України "Про оренду землі" визначено, що орендодавець має право вимагати від орендаря своєчасного внесення орендної плати.
Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 525 Цивільного кодексу України). 
Відповідно до ст. 629 Цивільного кодексу України договір є обов`язковим до виконання.
Згідно зі ст. 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). 
Відповідно до ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
Статтею 599 Цивільного кодексу України передбачено, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.
Суд першої інстанції вірно зауважив, що розмір річної орендної плати за земельні ділянки вираховується на підставі даних витягу з технічної документації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки, помножених на значення ставки орендної плати, розмір якої визначається відповідним рішенням Криворізької міської ради. Місячний розмір орендної плати визначається шляхом ділення річної орендної плати на 12, що відповідає кількості місяців у році.
Позивач просить суд стягнути з відповідача заборгованість з орендної плати за земельну ділянку з кадастровим номером 1211000000:07:062:0122 за період з 27.05.2022 по 31.12.2022 у розмірі 35 405,60 грн. Доказів оплати вказаної заборгованості сторонами до матеріалів справи не надано.
Як вже зазначалося, згідно з листом Головного управління ДПС у Дніпропетровській області від 05.01.2024 за № 654/5/04-36-04-12-14 за показниками поданої звітності з орендної плати за землю відповідач визначив податкові зобов`язання за земельну ділянку з кадастровим номером 1211000000:07:062:0122, площею 0,2825 га, за період з 01.01.2022 по 31.12.2022 та задекларував й сплатив 87 805,92 грн. Зазначеної суми (87 805,92 грн.) не достатньо у розумінні повноти нарахування та сплати плати за землю у 2022 році (147 134,14 грн., визначених відповідачем). 
Колегія суддів, перевіривши наданий позивачем розрахунок безпідставно збережених коштів та заборгованості з орендної плати, дійшов висновку, що вказаний розрахунок зроблено вірно.
У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки (ст. 611 Цивільного кодексу України).
Частиною 1 статті 612 Цивільного кодексу України передбачено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.
Статтею 546 Цивільного кодексу України передбачено, що виконання зобов`язання може забезпечуватися, зокрема неустойкою.
Згідно зі ст. 549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.
За приписами ч. 6 ст. 232 Господарського кодексу України нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано.
Як вказувалось вище, згідно з п. 13 Договору у разі невнесення орендної плати у строки, визначені Договором, зокрема стягується пеня за кожний календарний день прострочення сплати грошового зобов`язання, включаючи день погашення, з розрахунку 120% річних облікової ставки НБУ, діючої на кожний такий день. 
Термін нарахування пені за прострочення сплати грошового зобов`язання не обмежується і встановлюється від першого дня виникнення прострочення до дня погашення включно. 
За умовами п. 21 Договору у разі невнесення орендної плати у строки, визначені Договором, стягується пеня за кожний календарний день прострочення сплати грошового зобов`язання, включаючи день погашення, з розрахунку 120% річних облікової ставки НБУ, діючої на кожний такий день.
Суд, перевіривши наданий позивачем розрахунок пені, дійшов висновку, що розрахунок зроблено вірно і стягненню за період з 31.07.2022 по 31.12.2023 підлягає пеня в розмірі 11 385,35 грн.
Відтак, переглянувши оскаржуване рішення, колегія суддів дійшла висновку про те, що твердження скаржника, викладені ним в апеляційній скарзі, не знайшли свого підтвердження під час розгляду справи, тому апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а оскаржуване рішення - без змін.
У зв`язку з відмовою у задоволенні апеляційної скарги, відповідно до статті 129 ГПК України, судові витрати покладаються на апелянта.
Керуючись статтями 129, 269, 275-279 ГПК України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Ріал Істейт" на рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 17.07.2025 у справі № 904/577/24 залишити без задоволення.
Рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 17.07.2025 у справі № 904/577/24 залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, порядок і строки оскарження визначені ст.ст. 286-289 ГПК України.

Головуючий суддя В.Ф.Мороз

Суддя А.Є.Чередко

Суддя М.О.Дармін