П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

8 квітня 2026 року місто Київ 
справа № 756/8287/20
провадження № 22-ц/824/2101/2026 

Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: судді-доповідача - Шкоріної О.І., суддів - Поливач Л.Д., Стрижеуса А.М., за участю секретаря судового засідання - Хасанової А.Р.,

сторони:
позивач - ОСОБА_1 
відповідач- ОСОБА_2 

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві апеляційну скаргу ОСОБА_1 , подану адвокатом Майстренком Олегом Олександровичем,

на рішення Ірпінського міського суду Київської області від 19 червня 2025 року, ухвалене у складі судді Карабаза Н.Ф., -
В С Т А Н О В И В:

У липні 2020 року позивач ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до відповідача ОСОБА_2 про повернення грошових коштів на підставі договору відшкодування матеріальних збитків.
Позов обґрунтовано тим, що 04.10.2019 між ОСОБА_2 та адвокатом Крикуном В.Б., що представляє інтереси ОСОБА_1 , був укладений договір про відшкодування матеріальних збитків. Відповідно до умов договору ОСОБА_2 визнає, що його робота щодо надання стоматологічних послуг ОСОБА_1 виконана не якісно. На момент укладання цього договору обвинувачення ОСОБА_1 щодо неякісної роботи щодо надання стоматологічних послуг у 2017-2018 відповідають дійсності. ОСОБА_2 гарантує, що відшкодує матеріальні збитки, що включають: лікування, яке пов`язане з усуненням недоліків після неякісних стоматологічних послуг, виконаних протягом 2016-2017 року; моральну шкоду та юридичні послуги ОСОБА_1 у розмірі 255 000 грн. 00 коп. (двісті п`ятдесят п`ять тисяч гривень), що еквівалентно 10 000 (десять тисяч) доларів США. Відповідно до додатку № 1 від 30.01.2020 до договору від 04.10.2019 встановлений графік платежів. Відповідно до акту № 1 від 20.01.2020 звірки заборгованості з виплати відповідно до договору від 04.10.2019, що укладений між ОСОБА_2 та адвокатом Крикуном В.Б., що діє в її інтересах ОСОБА_1 , встановлена сума заборгованості 72 262 грн. 00 коп. 
Умови договору відповідачем не виконуються. Сума заборгованості за вказаним договором становить 229 762 грн. 00 коп. (двісті двадцять дев`ять сімсот шістдесят дві тисячі 00 коп.) ОСОБА_2 визнає вказану заборгованість, але повертати грошові кошти не бажає, у зв`язку з тим, що у нього складна життєва ситуація. 
30.06.2020 вручено ОСОБА_2 заяву про врегулювання спору, на що останній повідомив, що на даний час перебуває у скрутному становищі та не може сплачувати вказану суму. 
Позивач просив суд стягнути з ОСОБА_2 на її користь матеріальні збитки у розмірі 229 762 грн. 00 коп. (двісті двадцять дев`ять сімсот шістдесят дві тисячі 00 коп.) відповідно до договору про відшкодування матеріальних збитків від 04.10.2019 та судові витрати по справі.
Рішенням Ірпінського міського суду Київської області від 19.06.2025 частково задоволено позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про повернення грошових коштів на підставі договору відшкодування матеріальних збитків.
Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 , заборгованість за невиконання договору про відшкодування матеріальних збитків у розмірі 72 262грн. 00коп.
Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 723,78грн.
В решті позовних вимог відмовлено.
Не погоджуючись з зазначеним рішенням, представник  ОСОБА_1 - адвокат Майстренко О.О. подав апеляційну скаргу, в який просить рішення Ірпінського міського суду Київської області від 19.06.2025 скасувати та ухвалити нове, яким задовольнити позовні вимоги.
В обґрунтуванні апеляційної скарги зазначає, що 01.09.2019 між Адвокатським об`єднанням «КРИКУН та ПАРТНЕРИ» та позивачем укладено Додаткову угоду № 1 до договору про надання правової допомоги від 30.08.2019, якою позивач додатково дозволила адвокату Крикуну В.Б. укладати від її імені договір про відшкодування матеріальних збитків з відповідача.
За договором від 04.10.2019 відповідач визнає неякісне надання стоматологічних послуг у 2016-2017 роках та зобов`язується відшкодувати матеріальні та моральні збитки, включно з юридичними послугами, у сумі 255 000 грн (еквівалент 10 000 дол. США), сплатою щомісяця по 25 500 грн з жовтня 2019 по липень 2020 року. Оскільки договір не розірвано і не визнано недійсним, він є обов`язковим для виконання.
20.01.2020 підписано Акт № 1 звірки заборгованості, який засвідчив, що відповідач сплатив лише 25 238 грн із 102 000 грн, що належало за період з жовтня 2019 по січень 2020 року, і заборгованість становила 75 262 грн. Строк наступних платежів (лютий-липень 2020) ще не настав.
Суд першої інстанції не оцінив належно зміст Акту № 1 та Графіку платежів, визначеного сторонами. Через припинення платежів позивачка 25.06.2020 вручила відповідачу заяву про врегулювання спору щодо заборгованості 229 762 грн, на яку відповідач не відповів, що стало підставою звернення до суду 10.07.2020.
Сума заборгованості за договором визначена як - 229 762 грн.
Відповідач ОСОБА_2 не скористався можливістю подати відзив. 
В судовому засіданні представник позивача - адвокат Майстренко О.О. просив задовольнити апеляційну скаргу, рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове, яким задовольнити в повному обсязі позовні вимоги. 
В судове засідання ОСОБА_2 не з`явився, будучи повідомленим про дату, час і місце розгляду справи шляхом направлення судової повістки - повідомлення на поштову адресу відповідача. Направлена на поштову адресу судова повістка-повідомлення повернута до суду з відміткою поштового відділення «адресат відсутній за вказаною адресою», що відповідно до ч.8 ст.128 ЦПК України вважається врученою адресату.
За таких обставин суд вважав за можливе розглянути справу у відсутність відповідача.
Заслухавши доповідь судді Шкоріної О.І., вислухавши пояснення представника позивача, перевіривши законність і обґрунтованість ухваленого у справі рішення, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, виходячи з наступного.
Судом установлено, що 04.10.2019 між ОСОБА_2 та адвокатом Крикуном В.Б., що представляє інтереси ОСОБА_1 , було укладено договір про відшкодування шкоди матеріальних збитків. Згідно умов якого: 1 ОСОБА_2 визнає, що його робота щодо надання стоматологічних послуг ОСОБА_1 виконана не якісно. На момент укладання цього договору обвинувачення ОСОБА_1 щодо неякісної роботи щодо надання стоматологічних послуг у 2017-2018 відповідають дійсності. 2. ОСОБА_2 гарантує, що відшкодує матеріальні збитки, що включають: лікування, яке пов`язане з усуненням недоліків після неякісних стоматологічних послуг, виконаних протягом 2016-2017 року; моральну шкоду та юридичні послуги ОСОБА_1 у розмірі 255 000 грн. 00 коп.(двісті п`ятдесят п`ять тисяч гривень), що еквівалентно 10 000 (десять тисяч) доларів США. Вказана сума погоджена за взаємною згодою сторін.
В договорі про відшкодування шкоди матеріальних збитків від 04.10.2019, укладеного між ОСОБА_2 та адвокатом Крикуном В.Б., що представляє інтереси ОСОБА_1 , узгоджені умови відшкодування матеріальної шкоди, а саме: визначено графік відшкодування та спосіб перерахунку коштів. Договір містить підписи та дані сторін.
Згідно договору № 30/08/2019 про надання правової допомоги від 30.08.2019, укладеного між Адвокатським об`єднанням «КРИКУН та ПАРТНЕРИ» в особі керуючого партнера Крикуна В.Б. (адвокат) та ОСОБА_3 (клієнт), вбачається що на умовах, передбачених даним договором, клієнт доручає, а об`єднання зобов`язується надавати за винагороду клієнту чи вказаним ним особам правову допомогу в порядку, обсязі та на умовах, визначених цим договором. Згідно п. 1.2.3. договору правова допомога включає в себе, але не обмежується наступними діями (при необхідності): складання договорів, контрактів, угод, змін, доповнень, листів, звітів, запитів, меморандумів, довідок тощо.
Згідно акту № 1 звірки заборгованості з виплати відповідно до договору про відшкодування матеріальних збитків від 04.10.2019, що укладений між ОСОБА_2 та адвокатом Крикуном В.Б., що діє в інтересах ОСОБА_1 , вбачається, що станом на 20.01.2020 заборгованість становить 75 262,00 грн. Вказаний акт підписаний та містить анкетні дані ОСОБА_2 та ОСОБА_1 .. Крім того, в акті зазначено яким чином здійснювалися перерахування коштів (рахунок, розмір коштів, дати перерахування) та міститься інформація проте, що ОСОБА_2 визнає заборгованість в сумі 75 262 грн. 00 коп.
Ухвалюючи рішення про задоволення позовних вимог, суд першої інстанції виходив із того, що договір про відшкодування збитків - це угода, згідно з умовами якої одна сторона відшкодовує збитки іншій стороні, завдані невиконанням або неналежним виконанням своїх зобов'язань за іншим договором. Зі змісту договору про відшкодування матеріальних збитків від 04.10.2019 вбачається, що сторонами визначено предмет договору, порядок відшкодування матеріальних збитків, терміни відшкодування, суму збитків. Відповідачем не спростовано факт укладення спірного договору. Жодних доказів щодо виконання умов п.2 договору про відшкодування матеріальних збитків сторона відповідача як виконавця за договором не надала. Жодних обставин неможливості виконання умов договору сторона відповідача не навела. Врахувавши те, що відповідачем визнано заборгованість у розмірі 75 262 грн. по виконанню умов договору про відшкодування матеріальних збитків від 04.10.2019, що підтверджено актом № 1 від 20.01.2020, суд першої інстанції визнав обґрунтованими доводи позивача щодо стягнення заборгованості по спірному договору з відповідача в розмірі 75 262 грн.. Відмовляючи у задоволенні решти позовних вимог, суд першої інстанції виходив із того, що позивачем не надано належних доказів щодо заборгованості в розмірі 154 500,00 грн. матеріальних збитків відповідно до договору про відшкодування матеріальних збитків від 04.10.2019.
Колегія суддів не погоджується із висновком суду першої інстанції з наступних підстав.
Установлено, що 4 жовтня 2019 року між ОСОБА_2 та адвокатом Крикуном В.Б., який діяв в інтересах ОСОБА_1 , укладено Договір про відшкодування матеріальних збитків. Договір містив обов`язок відповідача відшкодувати матеріальні та моральні збитки, включно з витратами на юридичні послуги, у сумі 255 000 грн. Предметом договору була компенсація за неналежно надані стоматологічні послуги у 2016-2017 роках, що підтверджено актами виконаних робіт та листуванням сторін. Сторонами визначено графік щомісячних платежів у розмірі 25 500 грн, що мав виконуватися з жовтня 2019 року по липень 2020 року.
Договір про відшкодування матеріальних збитків від 04.10.2019 укладений у письмовій формі, підписані сторонами, що відповідає вимогам ст. ст. 626, 627, 628, 629, 638 ЦК України щодо форми та змісту договору, обов`язковості для виконання та визначення істотних умов. Договір не розірваний, не визнаний недійсним, і його умови залишаються обов`язковими для виконання, що підтверджується Актом № 1 та графіком платежів.
Згідно з статті 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.
Згідно зі статтями 525,526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.
Установлено, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 20.01.2020 підписали акт № 1 звірки заборгованості з виплати відповідно договору про відшкодування матеріальних збитків. Зі змісту акту вбачається, що ОСОБА_2 здійснив наступні платежі: 10.10.2019 - 13000 грн.; 31.10.2019 - 7263 грн.; 19.12.2019 - 4975 грн. Станом на 20.01.2020 ОСОБА_2 за умовами договору та графіку платежів мав сплатити 10200 грн., сплатив 25238 грн., заборгованість складає 75262 грн.
Таким чином, зазначені обставини свідчать про визнання ОСОБА_2 свого боргу за укладеним 04.09.2019 договору про відшкодування матеріальних збитків.
Суд першої інстанції, задовольняючи позовні вимоги частково, вважав, що позивачем доведена сума заборгованості в розмірі 75262 грн., зважаючи лише на визнання ОСОБА_2 цієї суму, про що свідчить підпис останнього в акті від 20.01.2020.
Проте, такий висновок суду першої інстанції не відповідає встановленим судом обставинам.
Спірні правовідносини, які виникли між сторонами, грунтуються саме на договорі.
Відповідно до частини першої статті 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.
Згідно з частиною другою статті 509 ЦК України зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.
Пунктом 3 частини другої статті 11 ЦК України передбачено, що підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема, договори.
Відповідно до частини першої статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
Згідно статті 627 ЦК України відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.
Частиною 1 статті 628 ЦК України визначено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Відповідно до положень статті 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.
Згідно із частини 1 статті 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
Порушення зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання) ( стаття 610 ЦК України).
Відповідно до частини 2 статті 615 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов'язання.
Боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання ( частини 1 статті 625 ЦК України).
Звертаючись до суду з позовом, позивач просила стягнути з відповідача залишок заборгованості за договором в сумі 229762 грн., посилаючись на те, що зазначена сума ОСОБА_2 у строки, визначені договором, сплачена не була, адресовану позивачем 25.06.2020 вимогу про повернення залишку коштів в сумі 229762 грн. ОСОБА_2 отримав, але така залишилася без реагування. 
За умовами договору останній платіж ОСОБА_2 мав здійснити у липні 2020 року в сумі 25000 грн.
Відповідач, будучи обізнаним про розгляд справи судом, подаючи відзив на позовну заяву, належних та допустимих доказів на підтвердження виконання ним свого обов'язку щодо сплати коштів ОСОБА_1 , у передбаченому статтями 12,81 ЦПК України порядку, суду не надав. 
Таким чином, встановивши, що укладений між сторонами договір, який містить умови щодо порядку відшкодування матеріальних збитків, терміни відшкодування, суму збитків, є чинним і не визнаний недійсним, відповідачем умови договору не виконані у зв'язку з чим останній має заборгованість, сплати якої має право вимагати позивач, суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про наявність підстав для стягнення лише частини боргу в сумі 75262 грн..
Посилання суду першої інстанції на те, що позивачем не надано належних доказів на підтвердження заборгованості в розмірі 154500 грн. матеріальних збитків є помилковим, оскільки такий розмір заборгованості доводиться: з одного боку умовами договору, який не оспорений ОСОБА_2 , а з іншого боку не спростований останнім.
В даному випадку належним доказом є договір, який містить інформацію щодо визначеної сторонами суми, яку мав сплатити ОСОБА_1 ОСОБА_2 , строк сплати такої. Доказів на проведення оплат в розмірі та строки, визначені умовами договору, стороною відповідача не надано.
За таких обставин, оскільки висновки суду не відповідають встановленим обставинам, рішення суду першої інстанції як таке, що ухвалене з неправильним застосуванням норм матеріального права підлягає зміні, а стягнута судом сума збільшенню з 72262 грн. до 229 762 грн. Крім того, підлягає збільшенню сума судового збору за подання позивачем позовної заяви до суду першої інстанції з 723,78 грн. до 2297,70 грн..
Відповідно до ст.141 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню сума судового збору за подання апеляційної скарги в розмірі 3446,55 грн. за подання ОСОБА_1 апеляційної скарги.
На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 369, 374, 376, 381, 383 ЦПК України суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , подану адвокатом Майстренком Олегом Олександровичем, задовольнити частково.
Рішення Ірпінського міського суду Київської області від 19 червня 2025 року змінити, збільшити суму заборгованості за невиконання договору про відшкодування матеріальних збитків і судового збору, які підлягають стягненню з  ОСОБА_2 на користь  ОСОБА_1 , з 72 262 грн. до 229 762 грн. та з 723,28 грн до 2 297,70 грн.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь  ОСОБА_1 судовий збір за подання апеляційної скарги в сумі 3 446,55 грн.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її ухвалення, але може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повної постанови.
Повна постанова складена 22 травня 2026 року.

Суддя-доповідач: О.І. Шкоріна 

Судді: Л.Д. Поливач

А.М. Стрижеус