Справа № 452/860/26 
Провадження № 2-а/452/27/2026 

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"25" травня 2026 р. м. Самбір

Самбірський міськрайонний суд Львівської області 
у складі: головуючої судді    Бікезіної О.В.,
за участю секретаря судового засідання   Кухар О.П.,
позивача        ОСОБА_1 , 
представника позивача     Качора С.Б.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в режимі відеоконференції адміністративну справу за позовом  ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання протиправною та скасування постанови № 394 від 10 липня 2025 року по справі про адміністративне правопорушення (в порядку адміністративного судочинства),

В С Т А Н О В И В:

Позивач  ОСОБА_1 звернувся до Самбірського міськрайонного суду Львівської області з позовною заявою до ІНФОРМАЦІЯ_1 (далі – ІНФОРМАЦІЯ_2 ),  про визнання протиправною та скасування постанови № 394 від 10 липня 2025 року, винесеної начальником ІНФОРМАЦІЯ_3 полковником ОСОБА_2 про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП. 
В обґрунтування позовних вимог посилався на те, що в оскаржуваній постанові зазначено, що 26 червня 2025 року він не з`явився за повісткою до відповідача для звірки даних, втім жодних повісток він не отримував, є особою з інвалідністю ІІІ групи пожиттєво, тобто не мав жодних намірів переховуватися, ще в 2024 році він надав відповідачу усі необхідні дані, а саме: військовий квиток, пенсійне посвідчення, довідку до акту огляду медико-соціальною експертною комісією серії 12 ААВ №734501, паспорт та РНОКПП. Згідно витягу «Резерв+» він перебуває на обліку у ІНФОРМАЦІЯ_4 , дані уточнено вчасно, дійсна відстрочка до 07 липня 2026 року. 
03 липня 2025 року ІНФОРМАЦІЯ_2 було складено протокол про адміністративне правопорушення відносно позивача за те, що під час дії в Україні особливого періоду, будучи належним чином повідомленим про виклик до ІНФОРМАЦІЯ_3 на 26 червня 2025 року не з`явився у зазначений строк та не надав підтверджуючих документів причин неявки, чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 210-1 КУпАП. При цьому його пояснення, що він ніякого адміністративного правопорушення не вчиняв, оскільки про наявність повістки та необхідність прибуття до ІНФОРМАЦІЯ_3 не знав, так як повістку не отримував, до уваги не були прийняті. Втім його запевнили, що жодних штрафів йому виписувати не будуть, оскільки він є особою з інвалідністю. 
10 липня 2025 року начальником ІНФОРМАЦІЯ_1 полковником ОСОБА_2 винесено постанову № 394 про притягнення позивача до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 17000,00 грн. Розгляд справи про притягнення його до адміністративної відповідальності 10.07.2025 року провели без нього, копію постанови йому не направили.
Про наявність оскаржуємої постанови він дізнався після ознайомлення з матеріалами відкритого виконавчого провадження у Самбірському відділі державної виконавчої служби 06 березня 2026 року, після чого звернувся за правовою допомогою та з відповідним позовом до суду. 
Покликаючись на зазначені обставини ОСОБА_1 просив суд визнати підстави пропуску строку на оскарження постанови поважними та поновити строк на оскарження, скасувати постанову № 394 від 10 липня 2025 року, винесену начальником ІНФОРМАЦІЯ_1 полковником ОСОБА_2 про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 210 КУпАП, закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення (а.с.1-5).
Ухвалою судді від 16 березня 2026 року поновлено ОСОБА_1 строк звернення до суду; відкрито провадження у справі, справу призначено до розгляду впорядку спрощеного позовного провадження; відповідачу запропоновано надати відзив на позовну заяву (а.с. 27).
31 березня 2026 року від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якій відповідач позовні вимоги не визнав, просив у позові відмовити. Посилався на ті обставини, що дійсно, 10 липня 2025 року начальником ІНФОРМАЦІЯ_1 полковником ОСОБА_2 винесено постанову №394 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 210 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 17000,00 грн. за неявку без поважних причин до  ІНФОРМАЦІЯ_3 на 26 червня 2025 року.
Позивач був належним чином повідомлений про виклик, оскільки 23 червня 2025 року начальником ІНФОРМАЦІЯ_1 полковником ОСОБА_2 видано розпорядження № 295 на ім`я голови Самбірської міської ради про здійснення оповіщення військовозобов`язаних, зокрема ОСОБА_1 , та забезпечення їх прибуття на 09:00 год. 26.06.2025 в  ІНФОРМАЦІЯ_2 . Вказане розпорядження передано на виконання посадовій особі Самбірської міської ради, відповідальній за ведення військового обліку, а саме ОСОБА_3 . На виконання вимог даного розпорядження, на адресу ІНФОРМАЦІЯ_3 надісланий лист за №2/24-11/294-255/3-22 від 27.06.2025 про те, що організаційні та практичні заходи щодо оповіщення військовозобов`язаних, зокрема ОСОБА_1 здійснювалися та наданий звіт про результати проведення оповіщення та їх виклик до ІНФОРМАЦІЯ_3 . Вказані заходи оповіщення були проведені за адресою, яку ОСОБА_4 вказав під час оновлення своїх військово-облікових даних. Звіт Самбірської міської ради є офіційним документом, що підтверджує проведення заходів з оповіщення відповідно до п. 47 Порядку №560.
03 липня 2025 року ОСОБА_4 прибув до ІНФОРМАЦІЯ_3 .
В цей же день начальником групи військового обліку солдатів та сержантів запасу ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_5 було складено протокол №392 про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_4 про те, що він під час дії в Україні особливого періоду, будучі належним чином повідомленим про виклик до ІНФОРМАЦІЯ_3 на 26.06.2025 не з`явився, підтверджуючих документів про поважні причини неявки не надав. У даному протоколі зазначено, що ОСОБА_1 роз`яснено права та обов`язки, передбачені ст. 268 КУпАП та що розгляд справи відбудеться 10.07.2025 року о 12:00 год., що підтверджується особистим підписом ОСОБА_1 у відповідній графі протоколу. 
На підставі протоколу відповідачем 10 липня 2025 року винесено постанову № 394 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 210 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 17000,00 грн.
Враховуючи, що оскаржувана постанова винесена уповноваженою на то особою, за умов належного повідомлення позивача про дату, час та місце розгляду справи, розмір накладеного штрафу відповідає санкції ч. 3 ст. 210-1 КУпАП, відсутні підстави для її скасування (а.с. 38-44).
02 квітня 2026 року позивач надав до суду відповідь на відзив, в якому зазначив, що не заперечує, що звіт Самбірської міської ради є офіційним документом, що підтверджує проведення заходів з оповіщення відповідно до п. 47 Порядку № 560. Разом з тим, у даному звіті відсутня будь-яка інформація відносно ОСОБА_1 , тобто відсутні дані як вручення йому повістки так і відмови від отримання такої, оскільки відсутні посилання на складення Акту відмови від отримання повістки (а.с.69-72).
В судовому засіданні позивач та його представник підтримали заявлені позовні вимоги, просили позов задовольнити.
Позивач додатково пояснив суду, що є особою з інвалідністю ІІІ групи з 2011 року, з 2023 року –по життєво, своєчасно оновив військово-облікові дані, претензій до нього не було, від прибуття до  ІНФОРМАЦІЯ_3 ніколи не ухилявся, але повістку не отримував. Двоє його синів в теперішній час перебувають на службі в ЗСУ. 
Належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи представник відповідача в судове засідання не з`явився. При цьому у відзиві просив судове засідання проводити без участі представника (а.с.44).
Відповідно до частини першої статті 205 КАС України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи, за умови що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.
Суд, враховуючи належне повідомлення відповідача про дату, час та місце судового засідання, відсутність від нього клопотань про неможливість розгляду справи, обмеженість строку розгляду відповідної категорії справ, дійшов висновку про розгляд справи за відсутності представника відповідача.
Суд, дослідивши матеріали справи та подані докази, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.
Як встановлено судом позивач ОСОБА_1 має зареєстроване місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується відповідною відміткою у паспорті (а.с.13).
ОСОБА_1 є особою з інвалідністю ІІІ групи безтерміново, що підтверджується довідкою до акту огляду медико-соціальною експертною комісією серії 12 ААВ №734501 від 14.02.2023 року (а.с.17) та пенсійним посвідченням № НОМЕР_1 серії НОМЕР_2 (а.с.18).
Позивач є військовозобов`язаним та перебуває на військовому обліку у ІНФОРМАЦІЯ_4 (а.с.19-24); уточнив облікові дані 03.07.2025 року, йому була надана відстрочка від мобілізації до 07.07.2026 року, що підтверджується відповідними відомостями з додатку «Резерв+» (а.с.10).
23 червня 2025 року начальником ІНФОРМАЦІЯ_1 полковником ОСОБА_2 видано розпорядження № 295 на ім`я голови Самбірської міської ради про здійснення оповіщення військовозобов`язаних, які вказані в Додатку 1 до даного розпорядження та забезпечення їх прибуття на 09:00 год. 26.06.2025 в  ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с.52).
На виконання вимог даного розпорядження виконавчим комітетом Самбірської міської ради Львівської області на адресу ІНФОРМАЦІЯ_3 надісланий лист за №2/24-11/294-255/3-22 від 27.06.2025 про те, що організаційні та практичні заходи щодо оповіщення військовозобов`язаних здійснювалися та наданий Звіт про результати проведення оповіщення та їх виклик до ІНФОРМАЦІЯ_3 . 
З даного звіту вбачається, що заходи оповіщення ОСОБА_4 були проведені за адресою: АДРЕСА_1 , разом з тим у графі «Примітка» відсутні будь-які дані щодо отримання ОСОБА_1 повістки або відмови від отримання такої (а.с.53-55). 
03 липня 2025 року начальником групи військового обліку солдатів та сержантів запасу ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_5 було складено протокол № 392 про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_4 про те, що він під час дії в Україні особливого періоду, будучі належним чином повідомленим про виклик до ІНФОРМАЦІЯ_3 на 26.06.2025 не з`явився, підтверджуючих документів про поважні причини неявки не надав (а.с.47-49). 
У даному протоколі зазначено, що ОСОБА_1 роз`яснено права та обов`язки, передбачені ст. 268 КУпАП та що розгляд справи відбудеться 10.07.2025 року о 12:00 год., що підтверджується особистим підписом ОСОБА_1 у відповідній графі протоколу. Також у графі протоколу «Пояснення та зауваження» ОСОБА_1 зазначено, що його ніхто про виклик не повідомляв (а.с.48-49). 
10 липня 2025 року начальником ІНФОРМАЦІЯ_1 полковником ОСОБА_2 винесено постанову № 394 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 210 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі
17000,00 грн. (а.с.57-59).
З даної постанови вбачається, що ОСОБА_1  будучи належним чином повідомленим згідно розпорядження № 295 від 23 червня 2025 року про здійснення оповіщення військовозобов`язаних, не з`явився о 09:00 год. 26.06.2025 року в  ІНФОРМАЦІЯ_2 для звірки даних, підтверджуючих документів про поважні причини неявки не надав, чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 210-1 КУпАП.
Даних щодо отримання ОСОБА_1 або направлення йому зазначеної постанови матеріали справи не містять.
Згідно постанови про відкриття виконавчого провадження від 18.02.2026 року старшим державним виконавцем Самбірського відділу державної виконавчої служби у Самбірському районі Львівської області відкрито виконавче провадження № 80296758 про стягнення з ОСОБА_1 на підставі постанови від 10.07.2025 року № 394 штрафу у розмірі 34000,00 грн. (а.с.14-16). 
З матеріалами даного виконавчого провадження ОСОБА_1 ознайомився 06 березня 2026 року (а.с.25).
Відповідно до статті 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.
Згідно з статтею 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом. Додержання вимог закону при застосуванні заходів впливу за адміністративні правопорушення забезпечується систематичним контролем з боку вищестоящих органів і посадових осіб, правом оскарження, іншими встановленими законом способами.
Згідно ст. 235 КУпАП, територіальні центри комплектування та соціальної підтримки розглядають справи про такі адміністративні правопорушення: про порушення призовниками, військовозобов`язаними, резервістами правил військового обліку, про порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію, про зіпсуття військово-облікових документів чи втрату їх з необережності (статті 210, 210-1, 211 (крім правопорушень, вчинених військовозобов`язаними чи резервістами, які перебувають у запасі Служби безпеки України або Служби зовнішньої розвідки України).
Від імені територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право керівники територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки.
Відповідно до ст. 283 КпАП України, розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі.
З матеріалів справи вбачається, що предметом оскарження є акт територіального центру комплектування про притягнення особи до адміністративної відповідальності у зв`язку з неявкою військовозобов`язаного за викликом. 
Диспозиція частини третьої статті 210-1 КУпАП передбачає відповідальність за порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію в особливий період.
Стаття 210-1 КУпАП є бланкетною, тобто є нормою непрямої дії, яка сама не встановлює правила поведінки, а має відсильний характер до інших нормативних актів.
Так, статтею 1 Закону України «Про оборону України» від 06.12.1991 року № 1932-XII визначено, що особливий період - це період, що настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.
Указом Президента України № 303/2014 від 17 березня 2014 «Про часткову мобілізацію» оголошено про проведення часткової мобілізації, а отже з цього періоду в Україні діє особливий період.
Відповідно до Указу Президента України від 24 лютого 2022 №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженого Законом України від 24 лютого 2022 №2102-ІХ в Україні введено воєнний стан.
Правові основи мобілізаційної підготовки та мобілізації в Україні, визначення засад організації цієї роботи, повноваження органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, а також обов`язки підприємств, установ і організацій незалежно від форми власності (далі - підприємства, установи і організації), повноваження і відповідальність посадових осіб та обов`язки громадян щодо здійснення мобілізаційних заходів встановлює Закон України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» від 21 жовтня 1993 № 3543-XII (далі Закон № 3543-ХІІ).
Відповідно до абзацу 2 частини першої статті 22 Закону № 3543-ХІІ громадяни зобов`язані з`являтися за викликом до територіального центру комплектування та соціальної підтримки у строк та місце, зазначені в повістці (військовозобов`язані, резервісти Служби безпеки України за викликом Центрального управління або регіонального органу Служби безпеки України, військовозобов`язані, резервісти розвідувальних органів України - за викликом відповідного підрозділу розвідувальних органів України), для взяття на військовий облік військовозобов`язаних чи резервістів, визначення їх призначення на особливий період, направлення для проходження медичного огляду.
Абзацом восьмим частини третьої статті 22 Закону № 3543-ХІІ передбачено, що у разі отримання повістки про виклик до територіального центру комплектування та соціальної підтримки громадянин зобов`язаний з`явитися у зазначені у ній місце та строк.
Згідно абзацу одинадцятому статті 18 Закону № 3543-ХІІ виконавчі органи сільських, селищних, міських рад здійснюють під час мобілізації в установленому порядку своєчасне оповіщення та забезпечують прибуття громадян, які залучаються до виконання обов`язку щодо мобілізації у порядку, визначеному частинами третьою - п`ятою статті 22 цього Закону, транспортних засобів та техніки на збірні пункти та у військові частини шляхом вжиття відповідних інформаційних та організаційно-технічних заходів, виділення будівель, споруд, земельних ділянок, транспортних та інших матеріально-технічних засобів і надання послуг Збройним Силам України, іншим військовим формуванням, силам цивільного захисту відповідно до мобілізаційних планів, а також виконання завдань, визначених Генеральним штабом Збройних Сил України.
Частиною першою статті 38 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» від 25 березня 1992 року № 2232-XII (далі Закон № 2232-XII) на органи місцевого самоврядування покладено обов`язок на вимогу територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки: 1) сповістити призовників, військовозобов`язаних та резервістів про їх виклик до територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки і 2) забезпечити їх своєчасне прибуття за цим викликом.
Механізм організації та ведення військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів (далі - військовий облік) центральними і місцевими органами виконавчої влади, іншими державними органами (далі - державні органи), органами місцевого самоврядування, органами військового управління (органами управління), військовими частинами (підрозділами) Збройних Сил та інших утворених відповідно до законів України військових формувань та правоохоронних органів спеціального призначення, територіальними центрами комплектування та соціальної підтримки, підприємствами, установами та організаціями, закладами освіти, закладами охорони здоров`я незалежно від підпорядкування і форми власності (далі - підприємства, установи та організації), а також визначає особливості ведення військового обліку громадян України, які постійно або тимчасово перебувають за кордоном визначає Порядок організації та ведення військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів затверджений постановою Кабінету міністрів України № 1487 від 30 грудня 2022 року (далі - Порядок №1487).
Зокрема, згідно підпункту 7 пункту 24 Порядку №1487 органи місцевого самоврядування, серед іншого, здійснюють оповіщення на вимогу відповідних районних (міських) територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки, органів СБУ, відповідних підрозділів розвідувальних органів призовників, військовозобов`язаних та резервістів про їх виклик до районних (міських) територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки, органів СБУ, відповідних підрозділів розвідувальних органів і забезпечення їх своєчасного прибуття.
Відповідно до п. 32 Порядку №1487 у разі отримання розпорядження відповідних районних (міських) територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки, органів СБУ, відповідних підрозділів розвідувальних органів щодо оповіщення призовників, військовозобов`язаних та резервістів про їх явку на призовні дільниці (пункти попереднього збору), до органів СБУ, розвідувальних органів для оформлення військово-облікових документів, проходження медичного огляду, взяття на військовий облік, визначення призначення на особливий період, призову на військову службу або на збори військовозобов`язаних (резервістів) виконавчі органи сільських, селищних, міських рад:
- відбирають картки первинного обліку зазначених у розпорядженні призовників, військовозобов`язаних та резервістів;
- здійснюють оповіщення зазначених у розпорядженні призовників, військовозобов`язаних та резервістів за місцем їх проживання (роботи, навчання) шляхом вручення повісток (додаток 11) або під їх особистий підпис у картках первинного обліку (додаток 3) та/або рекомендованим поштовим відправленням з описом вкладення та повідомленням про вручення про їх виклик до районних (міських) територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки, органу СБУ, відповідних підрозділів розвідувальних органів для оформлення військово-облікових документів, взяття на військовий облік, проходження медичного огляду, направлення для проходження базової військової служби, направлення на підготовку з метою здобуття або вдосконалення військово-облікової спеціальності, призову на військову службу або на збори військовозобов`язаних та резервістів і забезпечення їх своєчасного прибуття;
- у триденний строк письмово повідомляють районним (міським) територіальним центрам комплектування та соціальної підтримки, органам СБУ, відповідним підрозділам розвідувальних органів про результати оповіщення, виконання призовниками, військовозобов`язаними та резервістами вимог законодавства;
- забезпечують контроль за прибуттям призовників, військовозобов`язаних та резервістів до районних (міських) територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки, органів СБУ, відповідних підрозділів розвідувальних органів.
Крім цього, механізм реалізації повноважень та взаємодію між місцевими держадміністраціями, органами місцевого самоврядування, підприємствами, установами, організаціями незалежно від підпорядкування і форми власності, органами військового управління, органами та підрозділами, що входять до системи поліції, та посадовими особами територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки з організації проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період, а так само і безпосередньо процедуру оповіщення військовозобов`язаних та резервістів, їх прибуття до територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки визначає Порядок проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 16 травня 2024 р. № 560 (далі Порядок № 560).
Так, згідно з п. 36 Порядку № 560 за адресою місця проживання або адресою задекларованого/зареєстрованого місця проживання резервісти та військовозобов`язані можуть бути оповіщені: через дільниці оповіщення шляхом їх виклику до таких дільниць та вручення повісток, отриманих від районних (міських) територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки представниками цих дільниць, та вручення повісток за адресою місця проживання або адресою задекларованого/зареєстрованого місця проживання; представниками районних, міських держадміністрацій (військових адміністрацій), виконавчих органів сільських, селищних, міських, районних у містах (у разі їх утворення) рад; представниками територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки особисто або засобами зв`язку; групами оповіщення, до складу яких можуть включатися представники районних, міських держадміністрацій (військових адміністрацій), виконавчих органів сільських, селищних, міських, районних у містах (у разі їх утворення) рад, територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки, поліцейські, а також під час оповіщення мешканців багатоквартирних будинків - керівник установи (організації) або фізична особа - підприємець, яка надає послуги з управління багатоквартирними будинками, або голова правління об`єднання співвласників багатоквартирного будинку.
При цьому належним підтвердженням оповіщення резервіста або військовозобов`язаного про виклик до районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки або його відділу чи відповідного підрозділу розвідувальних органів, Центрального управління або регіональних органів СБУ є: 
1) у разі вручення повістки - особистий підпис про отримання повістки, відеозапис вручення повістки або ознайомлення з її змістом, у тому числі відеозапис доведення акта відмови від отримання повістки (додаток 2), а також відеозапис відмови резервіста або військовозобов`язаного у спілкуванні з особою, уповноваженою вручати повістки;
2) у разі надсилання повістки засобами поштового зв`язку:
день отримання такого поштового відправлення особою, що підтверджується інформацією та/або документами від поштового оператора;
день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати поштове відправлення чи день проставлення відмітки про відсутність особи за адресою місця проживання особи, повідомленою цією особою територіальному центру комплектування та соціальної підтримки під час уточнення своїх облікових даних;
день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати поштове відправлення чи день проставлення відмітки про відсутність особи за адресою задекларованого/зареєстрованого місця проживання в установленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила територіальному центру комплектування та соціальної підтримки іншої адреси місця проживання (пункт 41 Порядку №560). 
Згідно п. 47 Порядку № 560 якщо особа підлягає оповіщенню відповідно до розпорядження голови (начальника) районної, міської держадміністрації (військової адміністрації) або відповідного керівника районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки про проведення заходів мобілізації чи виклик резервістів та військовозобов`язаних районного (міського) територіального центру комплектування, їй вручається повістка.
У разі відмови резервіста або військовозобов`язаного від отримання повістки представником, який уповноважений вручати повістки, складається акт відмови від отримання повістки, який підписується не менш як двома членами групи оповіщення. Акт відмови від отримання повістки оголошується громадянину.
Акт відмови від отримання повістки подається керівнику районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки для вжиття заходів до притягнення правопорушника до адміністративної відповідальності.
Акт відмови від отримання повістки реєструється в районному (міському) територіальному центрі комплектування та соціальної підтримки.
У разі відмови від отримання повістки поліцейський, який входить складу групи оповіщення, проводить адміністративне затримання та доставлення громадянина до районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки на підставі статей 261 і 262 Кодексу України про адміністративні правопорушення.
Згідно ч. 1 ст. 5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси і просити про їх захист.
У відповідності до ч. ч. 1, 4 ст. 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.
Суд вживає передбачені законом заходи, необхідні для з`ясування всіх обставин у справі, у тому числі щодо виявлення та витребування доказів з власної ініціативи.
За приписами ч. ч. 1, 2, 6 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. 
В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. Суб`єкт владних повноважень повинен подати суду всі наявні у нього документи та матеріали, які можуть бути використані як докази у справі (частина друга статті 77 КАС України).
Висновок про наявність чи відсутність в діях особи складу адміністративного правопорушення повинен бути обґрунтований, тобто зроблений на підставі всебічного, повного і об`єктивного дослідження всіх обставин та доказів, які підтверджують факт вчинення адміністративного правопорушення (постанова ВС від 27.06.2019 у справі №560/751/17).
Процесуальний обов`язок щодо доказування правомірності винесення постанови про притягнення особи до адміністративної відповідальності покладено саме на відповідача. Аналогічна правова позиція, викладена у постановах Верховного Суду від 15.11.2018 у справі N 524/5536/17 та від 17.07.2019 у справі N 295/3099/17.
Отже, відповідач зобов`язаний довести наявність правових підстав для реалізації ним компетенції щодо притягнення позивача до адміністративної відповідальності.
В даній справі позивач заперечує факт отримання повістки.
Як зазначено представником відповідача у відзиві на позовну заяву, здійснення оповіщення військовозобов`язаних та забезпечення їх прибуття на 09:00 год. 26.06.2025 в  ІНФОРМАЦІЯ_2 здійснювалося представниками Самбірської міської ради Львівської області на підставі розпорядження № 295 від 23.06.2025 року начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 полковника ОСОБА_2 , що відповідає вимогам законодавства. 
Приймаючи постанову про накладення на позивача адміністративного стягнення за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП, відповідач виходив з того, що позивач є належним чином оповіщеним про дату, час та місце виклику до ІНФОРМАЦІЯ_3 на 26.06.2025 року, однак, не з`явився за викликом без поважних причин. При цьому він посилався на наданий Самбірською міською радою Звіт про результати проведення такого оповіщення.
Суд зауважує, що Порядком №560 передбачено за яких умов військовозобов`язаний вважається належним чином оповіщеним про виклик до районного (міського) ТЦК, а саме: 
1) у разі вручення повістки - особистий підпис про отримання повістки, відеозапис вручення повістки або ознайомлення з її змістом, у тому числі відеозапис доведення акта відмови від отримання повістки, а також відеозапис відмови резервіста або військовозобов`язаного у спілкуванні з особою, уповноваженою вручати повістки; 
2) у разі надсилання повістки засобами поштового зв`язку:
день отримання такого поштового відправлення особою, що підтверджується інформацією та/або документами від поштового оператора;
день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати поштове відправлення чи день проставлення відмітки про відсутність особи за адресою місця проживання особи, повідомленою цією особою територіальному центру комплектування та соціальної підтримки під час уточнення своїх облікових даних;
день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати поштове відправлення чи день проставлення відмітки про відсутність особи за адресою задекларованого/зареєстрованого місця проживання в установленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила територіальному центру комплектування та соціальної підтримки іншої адреси місця проживання (пункт 41 Порядку №560). 
Вручення повістки передбачено і у випадку, якщо особа підлягає оповіщенню відповідно до розпорядження голови (начальника) районної, міської держадміністрації (військової адміністрації) або відповідного керівника районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки про проведення заходів мобілізації чи виклик резервістів та військовозобов`язаних районного (міського) територіального центру комплектування (п. 47 Порядку № 560).
Більш того, п. 47 Порядку № 560 передбачає дії представника, який уповноважений вручати повістки у разі відмови військовозобов`язаного від отримання повістки, а саме складання Акту відмови від отримання повістки.
Втім, з даного відповідачем звіту не вбачається, які саме заходи оповіщення ОСОБА_4 були проведені представником, який уповноважений був вручити йому повістку і чи взагалі вони були проведені, у графі «Примітка» відсутні будь-які позначки (а.с.55). 
Інших доказів належного інформування позивача про дату, час та місце виклику до ІНФОРМАЦІЯ_3 відповідачем суду не надано. 
Таким чином, суд приходить до висновку, що позивач не був належним чином оповіщеним про виклик на 26.06.2025 року. 
Однак, відповідачем при прийнятті оскаржуваної постанови ця обставина не була врахована.
Відповідно до ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» усталена судова практика Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ) є частиною національного законодавства та обов`язкова для застосування судами як джерело права.
Стандарти, встановлені Конвенцією для кримінального провадження, поширено ЄСПЛ і на провадження у справах про адміністративні правопорушення, оскільки «кримінальним обвинуваченням» у розумінні Конвенції слід розглядати й протокол про адміністративне правопорушення (справа «Лучанінова проти України» від 09 червня 2011 року).
Так, у рішенні Суду «Енгель та інші проти Нідерландів» були визначені критерії, за наявності одного із них будь-яке правопорушення повинне розцінюватись як кримінальне і розглядатись за процедурою, визначеною національним законодавством для кримінальних правопорушень, зокрема, критерій мети та тяжкості наслідків (у випадку, якщо у санкції наявний саме елемент покарання, а передбачені санкції є достатньо суворими, скоєне правопорушення розглядається за природою кримінального злочину).
Не заперечуючи наявності у ОСОБА_1 обов`язку з`явитися за повісткою до ІНФОРМАЦІЯ_3 та наявності у відповідача повноважень на притягнення позивача до адміністративної відповідальності у разі порушення законодавства про мобілізаційну підготовку та мобілізацію, суд зауважує, що притягнення особи до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст.210-1 КУпАП, санкція якої є достатньо суттєвою, передбачає врахування всіх обставин справи, у тому числі причин неявки, та належне обґрунтування підстав притягнення до адміністративної відповідальності.
Крім того, як зазначалось вище, позивач своєчасно оновив свої персональні дані, відомостей, які саме дані позивач не оновив і які підлягали уточненню під час виклику відповідачем в оскаржуваній постанові не наведено. Також відповідно до наданих позивачем документів він є особою з інвалідністю ІІІ групи безтерміново та йому до 07.07.2026 року надана відстрочка.
Отже, за встановлених обставин, з урахуванням відсутності належного оповіщення позивача, суд вважає, що в даному випадку неявка ОСОБА_1 за викликом для уточнення даних по повістці на 26.06.2025 року не свідчить про порушення ним законодавства про мобілізаційну підготовку та мобілізацію та не утворює складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 210-1 КУпАП.
Відповідно до ч. 2 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.
Разом з тим, суд вважає, що оскаржувана постанова прийнята не на підставі та не у спосіб, що передбачені КУпАП, необґрунтовано, тобто, без урахування всіх обставин, які мали значення для прийняття такого рішення.
Відповідно до пункту 1 частини першої статті 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у разі відсутності події і складу адміністративного правопорушення.
Згідно з пунктом 3 частини третьої статті 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.
Враховуючи відсутність у діях позивача складу адміністративного правопорушення, передбаченого частиною третьою статті 210-1 КУпАП, суд дійшов висновку про скасування оскаржуваної постанови та закриття справи про адміністративне правопорушення за п.1 ч.1 ст. 247 КУпАП.
Відповідно до положень статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
Зважаючи на те, що позивачем було сплачено судовий збір за подання позову до суду у розмірі 665,60 грн., сума судового збору підлягає стягненню з відповідача за рахунок його бюджетних асигнувань на користь позивача. 
Керуючись статтями 72-77, 241-246, 286 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

У Х В А Л И В:

Позов  ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про скасування постанови в справі про адміністративне правопорушення – задовольнити. 
Скасувати постанову № 394 від 10 липня 2025 року, винесену начальником ІНФОРМАЦІЯ_1 полковником ОСОБА_2 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 210 КУпАП.
Провадження у справі про адміністративне правопорушення про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 3
ст. 210-1 КУпАП - закрити.
Стягнути з  ІНФОРМАЦІЯ_1 на користь  ОСОБА_1 понесені судові витрати зі сплати судового збору в сумі 665,60 грн. за рахунок бюджетних асигнувань.
Рішення суду може бути оскаржене до Восьмого апеляційного адміністративного суду, шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів, з дня його проголошення. Учасник справи, якому не було вручено копію рішення після його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження.
Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Позивач:  ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 .
Відповідач: ІНФОРМАЦІЯ_6 , юридична адреса: 
 АДРЕСА_2 .

Суддя