Справа № 522/1884/26
Провадження № 2/522/5436/26

ЗАОЧНЕ РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
09 червня 2026 року       м. Одеса
Приморський районний суд м. Одеси у складі:
головуючого судді - Домусчі Л.В.,
за участю секретаря судового засідання Навроцької Є.І.,
розглянувши у судовому засіданні у порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Факторинг Партнерс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором,
ВСТАНОВИВ:
До Приморського районного суду м. Одеси 11.02.2026 року надійшов позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Факторинг Партнерс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором у розмірі 71 500 грн.
В обґрунтування позову зазначено, що 07.05.2024 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «ЕКО ФІН» та  ОСОБА_2 укладено кредитний договір № 4681884, відповідно до умов якого товариство надало відповідачці грошові кошти у сумі 20 000 грн, а відповідачка зобов`язалася повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом у термін встановлений договором та виконати інші зобов`язання у повному обсязі на умовах та в строки/термін, що визначені договором. Товариство свої зобов`язання за кредитним договором виконало в повному обсязі, а саме надало відповідачці грошові кошти в обсязі та у строк визначеними умовами кредитного договору, перерахувавши грошові кошти на рахунок позичальника. Відповідачка, у свою чергу, не виконала умов кредитного договору. 
26.07.2024 року ТОВ «МІЛОАН» та ТОВ «Факторинг Партнерс» уклали договір відступлення прав вимоги № 26-07/2024. Згідно вказаного договору, ТОВ «Факторинг Партнерс» набуло статусу нового кредитора та отримало право грошової вимоги по відношенню до осіб, які являлись боржниками ТОВ «ЕКО ФІН», включно і до ОСОБА_1 .
Заборгованість відповідачки перед позивачем становить 72 500 грн, з яких: 20 000 грн. - заборгованість за тілом кредиту; 50 500 грн. - заборгованість за відсотками на дату відступлення права вимоги; 2000 грн. - заборгованість за комісіями.
Просить позов задовольнити, стягнути суму боргу у розмірі 72 500 грн. та стягнути судові витрати, а саме судовий збір у розмірі 3 328 грн., витрати на правову допомогу у розмір 25 000 грн.
Матеріали позову суддя отримала 12.02.2026 року.
До суду 17.07.2025 року надійшла відповіді з ВОМІРМП УПРЕ ГУ ДМС в Одеській області за № 5188/5362 від 16.02.2026 року щодо місця реєстрації відповідача, в якій зазначено, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , знята з реєстрації з 17.05.2019 року.
Зазначену відповідь суддя отримала 17.02.2026 року.
Ухвалою суду від 25.02.2026 року у справі відкрито провадження у порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін та призначено судове засідання на 27.03.2026 року.
У зв`язку з відсутність відзиву судове засідання відкладено на 08.05.2026 року.
Про розгляд справи 08.05.2026 року сторони були повідомлені.
У зв`язку з відсутність відзиву судове засідання відкладено на 09.06.2026 року.
Відповідачка ОСОБА_1 про час, дату та місце судового розгляду була повідомлена через оголошення належним чином, відзив та заяв по суті справи суду не надала.
Крім того, відповідачка ОСОБА_1 у судові засідання 08.05.2026 року та 09.06.2026 року була викликана через оголошення на веб-порталі судової влади України.
Положеннями ст. 174 ЦПК України закріплено, що при розгляді справи судом у порядку позовного провадження учасники справи викладають письмово свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору виключно у заявах по суті справи, визначених цим Кодексом. Заявами по суті справи є: позовна заява; відзив на позовну заяву (відзив); відповідь на відзив; заперечення; пояснення третьої особи щодо позову або відзиву. Подання заяв по суті справи є правом учасників справи.
Оскільки відповідач у встановлений судом строк не надав до суду відзив на позовну заяву, суд на підставі ч. 8 ст. 178 ЦПК України вирішує справу за наявними матеріалами.
Відповідно до ст. 275 ЦПК України суд розглядає справи у порядку спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі.
Згідно ч. 1 ст. 279 ЦПК України передбачено що розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження здійснюється судом за правилами, встановленими цим Кодексом для розгляду справи в порядку загального позовного провадження, з особливостями, визначеними у цій главі.
У відповідності до ч. 8 ст. 279 ЦПК України при розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а у випадку розгляду справи з повідомленням (викликом) учасників справи - також заслуховує їх усні пояснення та показання свідків. Судові дебати не проводяться.
Враховуючи повторне належне повідомлення учасників справи та вимоги ст.ст. 178, 279, 280 ЦПК України, суд вважає за можливе провести заочний розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження, за наявними у справі матеріалами, з ухваленням у справі заочного рішення.
Відповідно до ст. 268 ЦПК України датою складення цього судового рішення є 15.06.2026 року.
Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного висновку.
Судом встановлено, що 12.12.2021 року між ТОВ «МІЛОАН» та ОСОБА_1 укладено Договір про споживчий кредит/кредитний договір № 4681884.
Згідно п. 1.1. Договору кредитодавець зобов`язався на умовах, визначених цим договором , на строк, визначений п.1.3 договору, визначеній у п.1.2 договору, а позичальник зобов`язався повернути кредитодавцю кредит, сплатити комісію за надання кредиту та проценти за користування кредитом у встановлений п.1.4 договору термін та виконати інші зобов?язання у повному обсязі на умовах та строки/терміни, що визначені договором.
Згідно п. 1.2. Договору, сума кредиту становить 20 000 грн.
Згідно п. 1.3. Кредит надається строком на 30 днів з 12.12.2021 (строк кредитування), який починається з 12.12.2021.
Згідно п. 1.4. Термін (дата) повернення кредиту і сплати комісії за надання кредиту та процентів за користування кредитом (дати платежу) 11.01.2022.
Згідно п.1.5.1 Комісія за надання кредиту 2000,00 грн., яка нараховується за ставкою 10,00 відсотків від суми кредиту одноразово.
Згідно п.1.5.2 Проценти за користування кредитом 7 500,00 грн., які нараховуються зі ставкою 1,25 відсотків від фактичного залишку кредити за кожен день строку користування кредиту.
Згідно п.1.6 Стандартна (базова) процентна ставка за користування кредитом становить 5.00 відсотків від фактичного залишку кредиту за кожен день користування кредитом.
Умовами Кредитного договору передбачена видача кредитних коштів позичальнику безготівково, а саме шляхом переказу коштів на картковий рахунок.
Згідно п.6.4 Договору укладання Кредитодавцем договору з позичальником у електронній формі юридично є еквівалентним отриманню Кредитодавцем ідентичного за змістом договору, який підписаний власноручним підписом позичальника, у зв?язку з чим створює для сторін такі ж правові зобов?язання та наслідки.
Згідно до п.6.5 Договору цей договір прирівнюється до такого, що укладений у письмовій формі.
Усі платежі за Договором повинні здійснюватися Позичальником шляхом переказу коштів Товариству у валюті кредиту в строки та на умовах, встановлених цим Договором.
Відповідно до Графіку платежів, який є Додатком № 1 до Кредитного договору № 4681884 від 12.12.2021 року, який підписаний відповідачкою одноразовим ідентифікатором U29147, загальна вартість кредиту - 20 000 грн., сума кредиту за договором - 4 000 грн., проценти за користування кредитом - 29 200 грн., комісія за надання кредиту - 2 000грн.
До матеріалів позовної заяви долучено паспорт споживчого кредиту, який також підписано відповідачкою одноразовим ідентифікатором U29147.
Ухвалою суду від 27.03.2026р. за клопотанням представника позивача про витребування доказів з Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» інформацію про ідентифікаційні дані власника картки та повний номер картки № НОМЕР_1 , в тому числі, але не виключно прізвище, ім`я, по-батькові, реєстраційний номер облікової картки платника податків, серію та номер паспорта, адресу місця проживання, контактні дані (номер телефону, адреса електронної пошти, тощо), та інші відомості про власника вказаної картки; 
- докази зарахування на картку № НОМЕР_1 кредитних коштів у сумі 20 000,00 грн., які 12.12.2021 року були на неї перераховані, а саме витребувати виписки за номером картки № НОМЕР_1 за період із 12.12.2021 року по 16.12.2021 року; 
- інформацію, чи відкривалась ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ) банківська картка № НОМЕР_1 (віртуальна чи фізична картка) та надати повний номер банківської картки № НОМЕР_1 ; 
- інформацію щодо номеру телефону, на який відправляється інформація про підтвердження здійснення операцій (фінансовий номер телефону) за платіжною карткою № НОМЕР_1 за період з 12.12.2021 року по 16.12.2021 року; 
- інформацію чи знаходиться номер телефону НОМЕР_3 в анкетних даних ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 ).
29.05.2026 на адресу суду надійшла відповідь, в якій наявна інформація, що на ім`я ОСОБА_1 в банку емітовано карту № НОМЕР_4 ( НОМЕР_5 ). По даному рахунку було зарахування коштів на суму 20 000,00 UAH за період 12.12.2021р.-16.12.2021р. Також вказав, що в анкетних даних ОСОБА_1 знаходиться номер телефону НОМЕР_3 .також суду надано виписку по рахунку: за період з 12.12.2021 по 16.12.2021р., з якої вбачається про користування коштами.
Таким чином судом встановлено, що ТОВ «МІЛОАН» свої зобов`язання за кредитним договором виконало в повному обсязі, а саме надало відповідачці кредит у розмірі, встановленому кредитним договором.
Суд вважає доведеним факт укладення 12.12.2021 року між ТОВ «МІЛОАН» та ОСОБА_1 . Договору про споживчий кредит/кредитний договір № 4681884 та виконання первісним Кредитодавцем свого зобов`язання щодо надання кредиту у сумі 20 000 грн.
Зазначене не спростовано відповідачкою.
Щодо переходу права вимоги.
Відповідно до ч.ч. 3, 4 ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.
Частинами 1-3 ст. 13 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.
Згідно ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (ч. 1 ст. 77 ЦПК України).
Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (ст. 79 ЦПК України).
Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (ч. 1 ст. 80 ЦПК України).
Відповідно до вимог ст. 83 ЦПК України, сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду. Позивач, особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб, повинні подати докази разом з поданням позовної заяви. Якщо доказ не може бути поданий у встановлений законом строк з об`єктивних причин, учасник справи повинен про це письмово повідомити суд та зазначити: доказ, який не може бути подано; причини, з яких доказ не може бути подано у зазначений строк; докази, які підтверджують, що особа здійснила всі залежні від неї дії, спрямовані на отримання вказаного доказу. У випадку визнання поважними причин неподання учасником справи доказів у встановлений законом строк суд може встановити додатковий строк для подання вказаних доказів. Докази, не подані у встановлений законом або судом строк, до розгляду судом не приймаються, крім випадку, коли особа, яка їх подає, обґрунтувала неможливість їх подання у вказаний строк з причин, що не залежали від неї.
Сторонами у зобов`язанні є боржник і кредитор (ч. 1 ст. 510 ЦК України).
Законодавством також передбачені порядок та підстави заміни сторони (боржника чи кредитора) у зобов`язанні.
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).
Відступлення права вимоги за суттю означає договірну передачу зобов`язальних вимог первісного кредитора новому кредитору. Відступлення права вимоги відбувається шляхом укладення договору між первісним кредитором та новим кредитором.
Відповідно до ст. 516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням.
До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 514 ЦК України).
У постанові Верховного Суду від 24.04.2018 року по справі № 914/868/17 зроблено висновок, що відповідно до положень ст.ст. 512, 514 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою, у тому числі внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). При цьому до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі та на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Відступлення права вимоги щодо майбутніх вимог можливе тільки за умови їх визначеності, тоді як передача за правочином невизначених, позбавлених конкретного змісту вимог, у тому числі й на майбутнє, тягне за собою наслідки у вигляді неукладеності відповідного правочину, оскільки його сторонами не досягнуто згоди щодо предмета правочину або такий предмет не індивідуалізовано належним чином.
Отже, відповідно до вимог чинного законодавства відступлення права вимоги може здійснюватися лише стосовно дійсної вимоги, що існувала на момент переходу цих прав.
Згідно ст. 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Клієнт може відступити факторові свою грошову вимогу до боржника з метою забезпечення виконання зобов`язання клієнта перед фактором. Зобов`язання фактора за договором факторингу може передбачати надання клієнтові послуг, пов`язаних із грошовою вимогою, право якої він відступає.
26.07.2024 року укладено договір № 26-07/2024 відповідно до якого ТОВ «МІЛОАН» відступило на користь ТОВ «Факторинг Партнерс» права вимоги за кредитними договорами до позичальників, в тому числі за договором про споживчий кредит/кредитний договір № 4681884 від 12.12.2021 року.
Копією платіжної інструкції № 448090005 від 26.07.2024 року підтверджується, що ТОВ «Факторинг Партнерс» перерахувало ТОВ «МІЛОАН» суму в розмірі 3 310 395,81 грн. згідно з договором факторингу №26-07/2024 від 26.07.2024.
Відповідно до Реєстру боржників від 10.06.2025 року до договору факторингу № 26-07/2024 від 26.07.2024 року, до ТОВ «Факторинг Партнерс» перейшло право вимоги до ОСОБА_1 за договором про споживчий кредит/кредитний договір № 4681884 від 12.12.2021 року в загальній сумі 72 500 грн., з яких: 20 000,00 грн. заборгованість за кредитом, 50 500,00 грн. заборгованість по процентам за користування кредитом, заборгованість по комісії за надання кредиту 2 000 грн.
Суд вважає доведеним належним чином права позивача щодо невиконаних зобов`язань за даним кредитним договором.
Вирішуючи спір суд виходить із наступного.
Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
У ст. 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
За змістом ст.ст. 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Частиною 1 ст. 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.
Згідно зі ст. 1049 згаданого Кодексу позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.
Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ч. 1 ст. 1048 ЦК України).
Частиною 2 ст. 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.
Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (ст. 1055 ЦК України).
За змістом ст. 1056-1 ЦК України в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів.
Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку про обґрунтованість заявлених позовних вимог та про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за Договором № 4681884 від 12.12.2021 року, у розмірі 72 500 грн., з яких: 20 000,00 грн. заборгованість за кредитом.
Проте як вбачається з Анкети-заяви, умов Кредитного договору п.1.5.2. проценти за користування кредитом становлять :7500 грн., які нараховуються за ставкою 1,25% від фактичного залишку за кожен день строку користування кредитом.
Доказів продовження строку кредитного договору судом не встановлено. 
Водночас, матеріли справи не містять доказів про те, що після сплину зазначеної дати, сторонами досягнуто домовленості щодо розміру відсотків, які підлягають сплаті за користування кредитними коштами. Тому суд не вбачає підстав для стягнення процентів за користування кредитом поза межами строку кредиту. 
За таких обставин, ( кредит до 11.01.2022) починаючи з 12 січня 2022 року до 04.03.2022р року, банк безпідставно нараховував відповідачу проценти за користування кредитними коштами на загальну суму 50500 грн. А тому, зважаючи на викладене вище, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню кредитна заборгованість за процентами у розмірі у розмірі 7500 грн.
Відповідачкою не надано до суду належних та допустимих доказів для спростування.
Щодо стягнення заборгованості за комісією у розмірі 2 000 грн.
Відповідно до ч. 3 ст. 1054 ЦК України особливості регулювання відносин за договором про надання споживчого кредиту встановлені законом.
У договорах за участю фізичної особи - споживача враховуються вимоги законодавства про захист прав споживачів (ч. 2 ст. 627 ЦК України).
Частиною 4 ст. 42 Конституції України передбачено, що держава захищає права споживачів, здійснює контроль за якістю і безпечністю продукції та усіх видів послуг і робіт, сприяє діяльності громадських організацій споживачів.
Особливості регулювання правовідносин за договорами споживчого кредиту передбачені також Законом України «Про захист прав споживачів».
Судом встановлено, що відповідно до п. 3.2. Договору відповідач отримав кредит на придбання товарів (робіт, послуг) для задоволення потреб, не пов`язаних з підприємницькою, незалежною професійною діяльністю або виконанням обов`язків найманого працівника, а тому на Договір, який є предметом даного спору, розповсюджується дія Законів України «Про захист прав споживачів» та «Про споживче кредитування».
10 червня 2017 року набув чинності Закон України «Про споживче кредитування», у зв`язку із чим у Законі України «Про захист прав споживачів» текст статті 11 викладено в такій редакції: «Цей Закон застосовується до відносин споживчого кредитування у частині, що не суперечить Закону України «Про споживче кредитування».
Положення ч.ч. 1, 2, 5 ст. 18 Закону України «Про захист прав споживачів» з набуттям чинності Закону України «Про споживче кредитування» залишилися незмінними.
Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про споживче кредитування», загальні витрати за споживчим кредитом - витрати споживача, включаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за додаткові та супутні послуги кредитодавця та кредитного посередника (за наявності), для отримання, обслуговування і повернення кредиту.
Згідно ч. 2 ст. 8 Закону України «Про споживче кредитування» до загальних витрат за споживчим кредитом включаються, зокрема, комісії кредитодавця, пов`язані з наданням, обслуговуванням і поверненням кредиту, у тому числі комісії за обслуговування кредитної заборгованості, розрахунково-касове обслуговування, юридичне оформлення тощо.
Отже, Закон України «Про споживче кредитування» передбачає право кредитодавця встановлювати у кредитному договорі комісію за надання кредиту.
На виконання вимог ст.ст. 12, 21 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг», ст. 5 Закону України «Про споживче кредитування» та з метою встановлення для небанківських фінансових установ України, які відповідно до законів України мають право надавати споживчі кредити, методики розрахунку загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договорами про споживчий кредит Правління Національного банку України постановою від 11 лютого 2021 року № 16 затвердило Правила розрахунку небанківськими фінансовими установами України загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит (далі- Правила).
Відповідно до пункту 8 Правил кредитодавець має право обчислювати загальні витрати за споживчим кредитом, базуючись на припущенні, що платежі за послуги кредитодавця залишатимуться незмінними та застосовуватимуться протягом строку дії договору про споживчий кредит, якщо договір про споживчий кредит містить умови, що дають змогу змінювати процентну ставку та/або інші платежі за послуги кредитодавця, уключені до загальних витрат за споживчим кредитом, і такі зміни не можуть бути визначені на момент обчислення загальної вартості кредиту та реальної річної процентної ставки.
Згідно з додатком 1 до Правил загальна вартість кредиту для споживача, тобто витрати споживача розраховується, в тому числі, із урахуванням процентів за користування кредитом, комісії та інших обов`язкових платежі за додаткові та супутні послуги кредитодавця, пов`язані з наданням, обслуговуванням і поверненням кредиту (уключаючи комісії за обслуговування кредитної заборгованості, юридичне оформлення та інші платежі), кредитного посередника (за наявності) та третіх осіб [комісії за розрахунково-касове обслуговування банку, у якому відкритий рахунок кредитодавця (під час зарахування коштів у рахунок погашення споживчого кредиту), страхові та податкові платежі, збори на обов`язкове державне пенсійне страхування, біржові збори, платежі за послуги державних реєстраторів, нотаріусів та інших осіб, а також інші обов`язкові платежі], які сплачуються споживачем згідно з вимогами законодавства України та/або умовами договору про споживчий кредит (крім платежів, що згідно із законодавством України не включаються до загальних витрат за споживчим кредитом).
Такий висновок узгоджується з правовим висновком, викладеним у постанові Великої Палати Верховного суду від 01.04.2024 року у справі № 496/3134/19.
Судом встановлено, що у Анкеті-заявці, яка є невід`ємною частиною укладеного між ТОВ «МІЛОАН» та відповідачем договору, встановлено комісію, пов`язану з наданням кредиту (економічна сутність плата за надання кредиту) в розмірі 20 % від суми кредиту, яка дорівнює 2 000 грн. та яка нараховується кредитором та обліковується в день видачі кредиту.
Судом також встановлено, що комісія за надання кредиту передбачена і Графіком платежів (пункт 12 Заявки), які були підписані відповідачем, що свідчить про обізнаність Позичальника щодо включення комісії «за надання кредиту» до загальних витрат за споживчим кредитом та порядком сплати такої комісії.
Отже, як вбачається з умов даного кредитного договору, встановлення комісії ТОВ «МІЛОАН» за надання кредиту в розмірі 10 % від суми кредиту, є правомірним, оскільки укладеним між позивачем та відповідачем кредитним договором передбачено нарахування комісії за надання кредиту та включено суму нарахувань по комісії до графіку платежів, а тому комісія у розмірі 2 000 грн. підлягає стягненню.
Вирішуючи спір суд виходить із наступного.
Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
У ст. 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
За змістом ст.ст. 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Частиною 1 ст. 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.
Згідно зі ст. 1049 згаданого Кодексу позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.
Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ч. 1 ст. 1048 ЦК України).
Частиною 2 ст. 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.
Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (ст. 1055 ЦК України).
За змістом ст. 1056-1 ЦК України в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів.
Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку про обґрунтованість заявлених позовних вимог та про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за Договором № 4681884 від 12.12.2021 року, у розмірі 29 500 грн., з яких: 20 000,00 грн. заборгованість за кредитом, 7 500,00 грн. заборгованість по процентам за користування кредитом, заборгованість по комісії за надання кредиту 2 000 грн.
Відповідачкою не надано до суду належних та допустимих доказів для спростування.
Щодо розподілу судових витрат.
Позивачем при зверненні до суду було сплачено судовий збір у розмірі 3 328 грн.
Відповідно до ч. 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Позивач ТОВ «Факторинг Партнерс» у позовній заяві просив стягнути з відповідачки на свою користь витрати на правову допомогу в розмірі 25 000 грн.
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.
Відповідно до ч. 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. На підставі ст. 141 ЦПК України з відповідача підлягають стягненню на користь позивача понесені ним судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 1354,16 грн., оскільки позов задоволено на 40,69%. та витрати на професійну правничу допомогу пропорційно задоволеним вимогам у розмірі 10172,50 грн. 
Отже, суд дійшов висновку про часткову обґрунтованість заявлених позовних вимог.
Керуючись ст.ст. 1, 3, 16, 203, 207, 509, 524-526, 530, 536, 549-551, 610-612, 629, 638-640, 1048, 1050, 1052, 1054, 1055, 1056-1 ЦК України, ст.ст. 2, 4, 12, 13, 43, 64, 76-81, 89, 95, 133, 141, 223, 247, 258, 259, 263-265, 268, 280-282, 354 ЦПК України, суд
ВИРІШИВ:
Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Факторинг Партнерс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором - задовольнити частково.
Стягнути з  ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 , АДРЕСА_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Факторинг Партнерс» (код ЄДРПОУ 42640371, 03150, м. Київ, вул. Ґедройця Єжи, 6, офіс 521) заборгованість за договором про споживчий кредит/кредитний договір № 4681884 від 12.12.2021 року у розмірі 29 500 (двадцять дев?ять тисяч п?ятсот) гривень 00 копійок, з яких:
20 000 грн. - заборгованість за тілом кредиту; 
7 500 грн. - заборгованість за відсотками на дату відступлення права вимоги; 
2000 грн. - заборгованість за комісіями.
Стягнути з ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 , АДРЕСА_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Факторинг Партнерс» (код ЄДРПОУ 42640371, 03150, м. Київ, вул. Ґедройця Єжи, 6, офіс 521) судовий збір у розмірі 1354 (одна тисяча триста п?ятдесят чотири) гривні 16 копійок.
Стягнути з ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 , АДРЕСА_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Факторинг Партнерс» (код ЄДРПОУ 42640371, 03150, м. Київ, вул. Ґедройця Єжи, 6, офіс 521) понесені витрати на правову допомогу у розмірі 10 172 (десять тисяч сто сімдесят дві) гривні 50 копійок.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Апеляційна скарга на заочне рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення шляхом подання апеляційної скарги до Одеського апеляційного суду, а в разі, якщо в судовому засіданні було проголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання)без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Заочне рішення суду набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Повний текст рішення суду складено 15.06.2026 року.

Суддя Л.В. Домусчі