УКРАЇНА
Житомирський апеляційний суд 

Справа №296/14151/25 Головуючий у 1-й інст. Аксьонов В. Є. 
Номер провадження №33/4805/954/26
Категорія ч.1 ст.130 КУпАП  Доповідач Зав`язун С. М. 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 червня 2026 року. Житомирський апеляційний суд в складі:
головуючого - судді    Зав`язуна С.М.,
за участю: секретаря    Дем`янчук Н.Д.,
захисника - адвоката    Остапчука В.О., 
особи, яка притягається до
адміністративної відповідальності  ОСОБА_1 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Житомирі справу про адміністративне правопорушення №296/14151/25 за апеляційною скаргою захисника Остапчука Володимира Олексійовича, який діє в інтересах ОСОБА_1 , на постанову Корольовського районного суду м.Житомира від 17 березня 2026 року,

ВСТАНОВИВ :
зазначеною постановою    ОСОБА_1 , 
ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , та проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 ,
визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП та на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 17000 грн, з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік. 
Стягнуто з ОСОБА_1 в дохід держави судовий збір у розмірі 665,60 грн.
Згідно постанови суду, ОСОБА_1 01 грудня 2025 року о 19 год. 29 хв. в м. Житомирі по вул. Небесної Сотні, поблизу будинку №3 керував транспортним засобом Volkswagen номерний знак НОМЕР_1 з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, виражене тремтіння пальців рук. Від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку на місці зупинки транспортного засобу за допомогою приладу «Drager» та в найближчому закладі охороні здоров`я водій відмовилась. Своїми діями ОСОБА_1 порушив вимоги п.2.5 ПДР України та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП. 
Не погоджуючись з вказаною постановою суду, захисник Остапчук В.О., який діє в інтересах ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить постанову скасувати, а провадження у справі закрити. Зазначає, що рішення суду побудоване на припущеннях та з порушенням процесуальних норм. Вказує, що 02.20.2026 суддя Аксьонов В.Є. першою розпочав слухати справу №296/14153/25 за ст. 124 КУпАП України. Адвокатом було заявлено клопотання про об`єднання двох справ, суддя повідомив, що рішення винесе потім і справи будемо слухати в одному провадженні. В подальшому справи слухались разом в одному засіданні. Після прийняття рішення стало відомо, що суддя в порушення процесуальних норм не прийняв рішення про об`єднання справ і відповідно до ч.2 ст.36 КУпАП, не об`єднавши справи в одне провадження, проводив судові засідання по двох справах одночасно. 17.03.2026 суддя Аксьонов В.Є. постановив, не виходячи до нарадчої кімнати, одною промовою не розподіляючи на справи рішення по справах. У зв`язку із відсутністю у наданих матеріалах про притягнення ОСОБА_1 до відповідальності передбаченої ст.ст.124,130 КУпАП України доказів про вчинення ДТП та керування автомобілем ОСОБА_1 в стані алкогольного сп`яніння, було заявлене клопотання про допит свідків ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 та приєднати до справи фотознімки зроблені ОСОБА_2 . Суд приєднав до справи тільки фотознімки в інших клопотаннях було відмовлено. Дані клопотання заявлялись тому, що на відео відсутня інформація, що автомобіль Volkswagen Passat д.н.з НОМЕР_1 на час виходу поліцейських із службового авто рухався, є запис що із автомобіля вийшов ОСОБА_1 і обличчя його було в крові. 
Заслухавши пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 та його захисника Остапчука В.О. на підтримку поданої апеляційної скарги, перевіривши доводи апеляційної скарги та дослідивши матеріали справи, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з таких підстав.
Так, за положеннями ст.1 КУпАП завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.
Згідно положень ст.7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.
Відповідно до вимог ст. 245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.
Нормами ст. 280 КУпАП визначено, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Зі змісту ст. 252 КУпАП вбачається, що оцінка доказів при розгляді справ про адміністративні правопорушення ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні усіх обставин справи в їх сукупності.
Згідно зі ст. 251 КУпАП на основі доказів встановлюється наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, поясненнями свідків та ін.
На переконання апеляційного суду, вирішуючи справу про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 , суд першої інстанції наведених вище вимог закону дотримався.
У рішенні по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29.06.2007 року, Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати (далі Суд) постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.
Згідно з ч. 1 ст. 130 КУпАП адміністративна відповідальність настає, зокрема, за керування транспортними засобами особами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а так само за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан такого сп`яніння чи щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Відповідно до положень ст. 16 Закону України «Про дорожній рух» водій зобов`язаний не допускати випадків керування транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, а також не передавати керування транспортним засобом особі, яка перебуває у такому стані.
Згідно з п. 2.5 Правил дорожнього руху України водій на вимогу працівника поліції зобов`язаний пройти у встановленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції. Крім того, відповідно до п. 2.4 ПДР України водій зобов`язаний зупинитися на вимогу поліцейського з дотриманням вимог цих Правил.
В судовому засіданні захисник Остапчук В.О. та особа, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , підтримали доводи апеляційної скарги та наполягали на відсутності події і складу адміністративного правопорушення у діях останнього.
Проте апеляційний суд критично оцінює пояснення ОСОБА_1 , надані ним як у суді першої, так і в суді апеляційної інстанції, про те, що за кермом автомобіля перебувала його дружина, оскільки такі пояснення є непереконливими, спростовуються сукупністю матеріалів справи та наявними відеозаписами, а тому розцінюються судом як спосіб уникнення адміністративної відповідальності.
Так, вирішуючи питання щодо наявності в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, апеляційний суд виходить з того, що обов`язковими ознаками такого правопорушення є факт керування транспортним засобом, наявність у водія ознак стану сп`яніння, законність вимоги поліцейського про проходження огляду та відмова особи від такого огляду.
На переконання апеляційного суду, наявні у справі докази вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, є належними, допустимими та достовірними, узгоджуються між собою та у своїй сукупності підтверджують обставини вчинення правопорушення, а саме протоколом про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №529003, відповідно до якого ОСОБА_1 відмовився від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку; відеозаписами із портативних відеореєстраторів поліцейських, матеріалами щодо оформлення адміністративного правопорушення, а також іншими письмовими доказами, які були досліджені судом першої інстанції та перевірені апеляційним судом.
Із протоколу про адміністративне правопорушення вбачається, що ОСОБА_1 інкриміновано відмову від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку після виявлення у нього ознак такого сп`яніння.
З даних відеозапису із портативних відеореєстраторів працівників поліції вбачається, що у ОСОБА_1 були наявні ознаки алкогольного сп`яніння, зокрема виражене тремтіння пальців рук, запах алкоголю з порожнини рота. Вказані ознаки зафіксовані у протоколі про адміністративне правопорушення, що відповідно до п.3 розділу І Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 09.11.2015 №1452/735 є достатньою підставою для проведення огляду особи на стан сп`яніння.
Переглянувши відеозаписи з місця події, апеляційний суд встановив, що працівниками поліції було зупинено транспортний засіб Volkswagen Passat, державний номерний знак НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_1 у зв`язку з порушенням Правил дорожнього руху, а саме через те, що в автомобілі не було увімкнено ближнє світло фар.
З відеозапису вбачається, що після зупинки транспортного засобу та виходу працівників поліції зі службового автомобіля транспортний засіб Volkswagen Passat здійснив наїзд на службовий автомобіль працівників поліції. Після цього саме ОСОБА_1 вийшов із переднього водійського сидіння автомобіля.
При цьому на відеозаписі не зафіксовано перебування будь-яких інших осіб біля ОСОБА_1 у момент зупинки транспортного засобу чи безпосередньо після дорожньо-транспортної пригоди. З відеозапису також вбачається, що транспортний засіб був порожнім, а ОСОБА_1 не повідомляв працівникам поліції про те, що автомобілем керувала інша особа.
Навпаки, під час спілкування з працівниками поліції ОСОБА_1 не заперечував факту керування транспортним засобом, пояснював, що виїхав та чекав дитину, забув увімкнути світло фар, а також неодноразово зазначав, що сплатить штраф. Такі пояснення, зафіксовані безпосередньо на місці події, є логічними, послідовними та узгоджуються з обставинами, відображеними на відеозаписах.
За таких обставин апеляційний суд критично оцінює подальші пояснення ОСОБА_1 , надані ним у суді першої та апеляційної інстанцій, про те, що за кермом автомобіля перебувала його дружина. Такі пояснення з`явилися лише під час судового розгляду, не узгоджуються з його первинною поведінкою на місці події, спростовуються відеозаписами та іншими матеріалами справи, а тому обґрунтовано розцінюються судом як спосіб уникнення адміністративної відповідальності.
Посилання сторони захисту на те, що на відеозаписі нібито відсутня інформація про рух автомобіля Volkswagen Passat під керуванням ОСОБА_1 , є безпідставними. З відеозапису вбачається, що під час несення служби працівники поліції помітили автомобіль Volkswagen Passat, який рухався проїзною частиною в темну пору доби без увімкненого світла фар. Незважаючи на те, що на початковому етапі відеозапису відсутнє зображення, аудіозапис містить розмову працівників поліції, під час якої один із них звертає увагу іншого на вказаний транспортний засіб та зазначає, що той рухається без освітлення. Після цього працівниками поліції було подано звуковий сигнал та законну вимогу про зупинку транспортного засобу, а службовий автомобіль розпочав рух за ним.
Після появи зображення на відеозаписі зафіксовано безпосередній процес зупинки Volkswagen Passat на вимогу працівників поліції. При цьому водій транспортного засобу, виконуючи маневр зупинки, ще до завершення паркування допустив зіткнення зі службовим автомобілем поліції. Одразу після зупинки транспортного засобу з водійського місця вийшов саме ОСОБА_1 , будь-які інші особи в автомобілі були відсутні.
Наведені обставини у своїй сукупності переконливо свідчать про те, що саме ОСОБА_1 керував транспортним засобом Volkswagen Passat у момент його виявлення та зупинки працівниками поліції.
Матеріалами справи підтверджується, що після зупинки транспортного засобу працівниками поліції у ОСОБА_1 були виявлені ознаки алкогольного сп`яніння, у зв`язку з чим йому було запропоновано пройти огляд на стан сп`яніння у порядку, встановленому законом. Від проходження такого огляду ОСОБА_1 відмовився, що підтверджується наявними у справі доказами та не є предметом оскарження в апеляційній скарзі.
За таких обставин суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що у справі підтверджено всі елементи складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, а саме: факт керування транспортним засобом, наявність у водія ознак алкогольного сп`яніння, законність вимоги працівників поліції щодо проходження огляду та відмову від його проходження у встановленому законом порядку.
Не заслуговують на увагу й доводи апеляційної скарги про те, що суд першої інстанції безпідставно відмовив у виклику свідків — працівників поліції та дружини ОСОБА_1 .
Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.272 КУпАП як свідок у справі про адміністративне правопорушення може бути викликана кожна особа, щодо якої є дані, що їй відомі будь-які обставини, які підлягають установленню у справі. Водночас саме по собі заявлення клопотання про виклик свідка не покладає на суд обов`язку його задовольнити, якщо обставини, для з`ясування яких заявляється таке клопотання, вже достатньо підтверджені іншими належними доказами або якщо заявником не наведено переконливих підстав неможливості встановлення відповідних обставин без допиту такої особи.
Заявляючи клопотання про виклик свідків, сторона захисту фактично посилалася на необхідність підтвердження своєї версії про те, що за кермом транспортного засобу перебувала дружина ОСОБА_1 , а також на необхідність допиту працівників поліції щодо обставин зупинки транспортного засобу та оформлення адміністративних матеріалів.
Разом із тим зазначені обставини повно та об`єктивно зафіксовані на відеозаписах із портативних відеореєстраторів поліцейських, які були досліджені судом та дозволяють встановити всі істотні для справи факти без необхідності додаткового допиту працівників поліції.
Крім того, працівники поліції, про виклик яких просила сторона захисту, брали участь в оформленні матеріалів про адміністративне правопорушення, тобто діяли як службові особи органу, уповноваженого на складання відповідних матеріалів. За таких обставин їх допит як свідків не був необхідним для встановлення фактичних обставин справи, оскільки відповідні обставини підтверджуються письмовими матеріалами та відеозаписами.
За таких обставин суд першої інстанції обґрунтовано відмовив у задоволенні клопотань про виклик зазначених осіб, оскільки необхідності в їх допиті для повного, всебічного та об`єктивного з`ясування обставин справи не було.
Водночас доводи сторони захисту про необхідність встановлення обставин керування транспортним засобом шляхом допиту дружини ОСОБА_1 були перевірені апеляційним судом безпосередньо шляхом її допиту в судовому засіданні. Зокрема, ОСОБА_2 пояснила, що саме вона керувала автомобілем Volkswagen Passat у день події, після чого залишила транспортний засіб, в якому знаходився її чоловік та пішла забирати доньку із занять танцями. Таким чином, ОСОБА_2 фактично підтвердила версію ОСОБА_1 про те, що він не перебував за кермом автомобіля в момент його зупинки працівниками поліції.
Разом із тим, апеляційний суд оцінює показання ОСОБА_2 критично, оскільки вона є дружиною особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, а відтак заінтересованою у результатах розгляду справи особою. Надані нею показання не узгоджуються з установленими судом фактичними обставинами та спростовуються сукупністю інших належних і допустимих доказів, детальна оцінка яких наведена судом вище. За таких обставин підстав для прийняття показань ОСОБА_2 як достовірних апеляційний суд не вбачає.
Доводи апеляційної скарги про порушення судом першої інстанції вимог ч.2 ст.36 КУпАП у зв`язку з необ`єднанням справ за ст.124 та ч.1 ст.130 КУпАП в одне провадження також не є підставою для скасування оскаржуваної постанови.
Відповідно до ч.2 ст.36 КУпАП, якщо особа вчинила кілька адміністративних правопорушень, справи про які одночасно розглядаються одним і тим самим органом чи посадовою особою, стягнення накладається в межах санкції, встановленої за більш серйозне правопорушення з числа вчинених.
Разом із тим положення цієї норми регулюють порядок накладення адміністративного стягнення у разі вчинення особою кількох адміністративних правопорушень, однак саме по собі необ`єднання справ в одне провадження не свідчить автоматично про незаконність постанови, якщо при розгляді кожної справи судом були встановлені всі необхідні обставини, досліджені докази та надана оцінка доводам особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.
Матеріали справи не свідчать про те, що розгляд справ за ст.124 КУпАП та ч.1 ст.130 КУпАП окремо призвів до порушення права ОСОБА_1 на захист, перешкодив йому надавати пояснення, заявляти клопотання, користуватися правовою допомогою захисника чи оскаржувати прийняте судове рішення.
Крім того, адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП, має самостійний склад, предмет доказування та правові наслідки. Для вирішення цієї справи суду необхідно було встановити факт керування транспортним засобом, наявність ознак сп`яніння, законність вимоги про проходження огляду та факт відмови від такого огляду. Вказані обставини були встановлені судом першої інстанції на підставі досліджених доказів.
Тому доводи апеляційної скарги щодо необ`єднання справ не спростовують встановлених судом першої інстанції обставин у справі за ч.1 ст.130 КУпАП та не впливають на правильність висновку про винуватість ОСОБА_1 .
Посилання апелянта на те, що суд першої інстанції не виходив до нарадчої кімнати або проголосив рішення одночасно у двох справах, не підтверджені належними доказами та самі по собі не спростовують законності й обґрунтованості оскаржуваної постанови у цій справі.
Доводи щодо наявності чи відсутності пошкоджень на транспортних засобах не мають правового значення для вирішення питання про наявність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП. Такі обставини можуть стосуватися правової оцінки події в межах ст. 124 КУпАП, однак питання притягнення до відповідальності за цією статтею не є предметом апеляційного розгляду у даному провадженні.
Таким чином, доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження під час апеляційного перегляду справи та спростовуються дослідженими доказами.
Перевіривши матеріали справи в межах доводів апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов висновку, що суд першої інстанції повно та всебічно з`ясував обставини, які мають значення для правильного вирішення справи, правильно встановив фактичні обставини та надав належну правову оцінку зібраним доказам.
Порушень норм матеріального чи процесуального права, які могли б вплинути на правильність висновків суду першої інстанції або бути підставою для скасування чи зміни постанови, апеляційним судом не встановлено.
За таких обставин постанова Корольовського районного суду м. Житомира від 17 березня 2026 року є законною та обґрунтованою, а підстав для задоволення апеляційної скарги не вбачається.
Керуючись ст.294 КУпАП, апеляційний суд,
ПОСТАНОВИВ :
Апеляційну скаргу адвоката Остапчука Володимира Олексійовича, який діє в інтересах ОСОБА_1 – залишити без задоволення, а постанову Корольовського районного суду м.Житомира від 17 березня 2026 року, якою ОСОБА_5 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП та накладено на нього стягнення у виді штрафу у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 (сімнадцять тисяч) гривень, з позбавленням права керування транспортним засобом строком на один рік, - без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя: