РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 
м. Вінниця
12 травня 2026 р.  Справа № 120/5145/25

Вінницький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Дончика Віталія Володимировича, розглянувши у письмовому провадженні в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області, Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії 
в с т а н о в и в :

16.04.2025 року ОСОБА_1 звернулася в суд з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області, у якому просить:
- визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області від 25.02.2025 №023830019963 про відмову у переведенні та здійсненні нарахування і виплати ОСОБА_1 з 18.03.2025 року пенсії державного службовця за віком відповідно до статті 37 Закону України від 16.12.1993 № 3723-ХІІ «Про державну службу»;
- зобов`язати Головне управлінні Пенсійного фонду України у Вінницькій області перевести та здійснити нарахування і виплату ОСОБА_1 з 18.03.2025 року пенсію державного службовця за віком відповідно до статті 37 Закону України від 16.12.1993 № 3723-ХІІ «Про державну службу», з урахуванням довідок про складові заробітної плати від 13.03.2025 №11-40/12, та від 13.03.2025 №11-40/11, виданих Головним управлінням Державної казначейської служби України у Вінницькій області станом на грудень 2023 року.
Позовні вимоги обґрунтовані протиправністю прийнятого рішення Головним управлінням Пенсійного фонду України у Львівській області від 25.03.2025 року №023830019963 про відмову у переведенні та здійсненні нарахування і виплати ОСОБА_1 з 18.03.2025 року пенсії державного службовця за віком відповідно до статті 37 Закону України від 16.12.1993 № 3723-ХІІ "Про державну службу".
Ухвалою суду від 21.04.2025 року позовну заяву залишено без руху та надано строк для усунення недоліків позовної заяви, а саме: уточнення прохальної частини адміністративного позову із зазначенням способу судового захисту позивача; надання суду нової редакції позовної заяви із уточненим суб`єктним складом учасників спору (відповідача), до якого пред`явлені позовні вимоги, вказавши інформацію щодо такого, визначену в статті 160 КАС України.
06.05.2025 року позивач вимоги вказаної ухвали виконала та подала уточнену позовну заяву.
Ухвалою суду від 06.05.2025 року прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі та призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні), а також встановлено відповідачу строк на подання відзиву на позовну заяву.
15.05.2025 року представником Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області подано відзив на позовну заяву, в якому останній заперечує щодо задоволення даного адміністративного позову. Зокрема зазначає, що за наявності в особи станом на 01.05.2016 року певного стажу державної служби (10 років для осіб, що на зазначену дату займали посади державної служби, або 20 років незалежно від того, чи працювала особа станом на 01.05.2016 року на державній службі), така особа зберігає право на призначення пенсії відповідно до ст. 37 Закону №3723, але віднесене них до категорій посад державних службовців.
Вказує, що згідно ст. 14 Закону № 2493-ІІІ посади в органах місцевого самоврядування з 04.07.2001 року віднесені до відповідних категорій посад місцевого самоврядування.
Зазначає, що відповідно до ст. 21 Закону № 2493-ІІІ пенсійне забезпечення посадових осіб місцевого самоврядування здійснюється згідно Закону № 1058.
Таким чином, на думку відповідача, відсутні правові підстави для переведення позивачки на пенсію за віком відповідно Закону №889.
Вказує, що пунктом 5 Порядку № 622 довідки про заробітну плату державних службовців, визначені за формами згідно з додатками 1-6, видаються виключно для призначення пенсії відповідно до ст. 37 Закону №3723 та не є підставою для перегляду раніше призначеної пенсії державного службовця.
Відтак, Прикінцевими та перехідними положення Закону №889 чітко визначено, що за наявності у особи станом на 01.05.2016 року певного стажу держслужби (10 років для осіб, що на зазначену дату займали посади державної служби, або 20 років стажу держслужби незалежно від того, чи працювала особа станом на 01.05.2016 на держслужбі), така особа зберігає право на призначення пенсії відповідно до ст. 37 Закону №3723, але за певної додаткової умови: у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.
Отже, представник відповідача вважає, що дії органів Пенсійного фонду щодо відмови у переході на інший вид пенсії позивачу є правомірними та такими, що відповідають чинному законодавству України.
Враховуючи наведене, відповідач вважає, що підстави для задоволення даного адміністративного позову відсутні. 
20.05.2025 року представником Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області подано відзив на позовну заяву, в якому остання заперечує щодо задоволення даного адміністративного позову. Зокрема зазначає, що Головним управлінням Пенсійного фонду України у Львівській області визначено що позивач отримує пенсію за віком відповідно до Закону №1058, в розмірі 9307,66 грн.
Вказала, що Головним управлінням Пенсійного фонду України у Львівській області прийнято рішення про недоцільність перерахунку пенсії. а саме в переході на пенсію за віком відповідно до Закону України "Про державну службу", оскільки розмір пенсії від довідки № 11- 410/1 1 від 13.03.2025 становитиме 6810,00 грн. (стаж на державній службі необхідний 10 років), а відповідно до довідки № 11-40/12 від 13.03.2025 відсутнє право через відсутність 20 років стажу на відповідних посадах.
Враховуючи наведене, відповідач вважає, що підстави для задоволення даного адміністративного позову відсутні. 
Суд, вивчивши матеріали справи та оцінивши наявні у ній докази в їх сукупності, встановив наступне.
Позивач перебуває на обліку у Головному управлінні Пенсійного фонду України у Вінницькій області та отримує пенсію, призначену відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".
18.03.2025 року позивач звернулась до Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області із заявою щодо перерахунку пенсії у зв`язку з переходом з пенсії за віком згідно Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (далі – Закон № 1058 – IV) на пенсію за віком згідно Закону України «Про державну службу» (далі – Закон № 889-VІІІ ).
За результатами розгляду заяви, рішенням Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області від 25.03.2025 року №023830019963 відмовлено в переведенні з пенсії за віком призначеної відповідно до Закону № 1058 – IV на пенсію за віком відповідно Закону № 889-VІІІ, оскільки внаслідок проведеного перерахунку розмір пенсії зменшується.
Зокрема у рішенні зазначено, що позивач отримує пенсію за віком відповідно до Закону № 1058 – IV в розмірі 9307,66 грн.
Також у рішенні вказано, що проаналізувавши матеріали електронної пенсійної справи ОСОБА_1 прийнято про недоцільність перерахунку пенсії, а саме в переході на пенсію за віком відповідно до Закону України «Про державну службу» з урахуванням довідки від 13.03.2025 №11-40/11 розмір пенсії становитиме 6810 грн. (стаж на державній службі необхідний 10 років), а відповідно до довідки 13.03.2025 року №11-40/12 відсутнє право із-за відсутності 20 років стажу на відповідних посадах.
Вважаючи таке рішення відповідача протиправним та таким, що підлягає скасуванню, позивач звернувся з даним адміністративним позовом до суду.
Визначаючись щодо заявлених позовних вимог, суд виходить із наступного.
Частиною 2 статті 19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Статтею 46 Конституції України передбачено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.
Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел, визначає Закон України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" (далі - Закон № 1058-IV).
Відповідно до ч. 1 ст. 9, ч. 1 ст. 10 Закону № 1058-IV в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати: 1) пенсія за віком; 2) пенсія по інвалідності; 3) пенсія у зв`язку з втратою годувальника. Особі, яка має одночасно право на різні види пенсії (за віком, по інвалідності, у зв`язку з втратою годувальника), призначається один із цих видів пенсії за її вибором.
Частиною 3 ст. 45 Закону № 1058-IV передбачено, що переведення з одного виду пенсії на інший здійснюється з дня подання заяви на підставі документів про страховий стаж, заробітну плату (дохід) та інших документів, що знаходяться на час переведення з одного виду пенсії на інший в пенсійній справі, а також додаткових документів, одержаних органами Пенсійного фонду.
До 01.05.2016 року умови пенсійного забезпечення державних службовців визначалися Законом України "Про державну службу" від 16.12.1993 року № 3723-XII.
Водночас з 01 травня 2016 року принципи, правові та організаційні засади забезпечення державної служби, зокрема порядок реалізації права на пенсійне забезпечення державних службовців визначаються Законом № 889-VIII.
При цьому пунктами 10 і 12 розділу 11 Закону № 889-VIII залишено право осіб, що працювали та (або) продовжують працювати на посадах, що віднесені до посад державної служби, на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону № 3723-XII у разі дотримання певних умов.
Аналіз наведених норм права свідчить про те, що особам, визначеним у пунктах 10, 12 розділу XI Прикінцевих та перехідних положень Закону № 889-VIII надано право вибору, на підставі якого закону їм має бути призначена пенсія.
Подібних висновків щодо застосування зазначених норм матеріального права дійшов Верховний Суд у рішенні від 04 квітня 2018 року у зразковій справі № 822/524/18, а також у постановах від 01 грудня 2020 року у справі № 466/6057/17, від 16 грудня 2021 року у справі № 538/804/17, від 22 червня 2021 року у справі № 308/67/17, від 29 вересня 2022 року у справі № 234/6967/17 та від 29 листопада 2022 року у справі № 431/991/17.
Так, відповідно до пункту 10 Прикінцевих та перехідних положень Закону № 889-VIII державні службовці, які на день набрання чинності цим Законом займають посади державної служби та мають не менш як 10 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державних службовців, визначених статтею 25 Закону № 3723-XII та актами Кабінету Міністрів України, мають право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону № 3723-XII у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.
Згідно із пунктом 12 Прикінцевих та перехідних положень Закону № 889-VIII для осіб, які на день набрання чинності цим Законом мають не менш як 20 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державної служби, визначених статтею 25 Закону № 3723-XII та актами Кабінету Міністрів України, зберігається право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону № 3723-XII в порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.
Аналогічні положення закріплені у Порядку призначення пенсій деяким категоріям осіб, що затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 14 вересня 2016 року № 622 (далі - Порядок № 622).
Відповідно до пункту 2 вказаного Порядку, згідно з пунктами 10 і 12 розділу XI "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України № 889-VIII на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону № 3723-XII мають право особи, які на день набрання чинності Законом № 889-VIII мають не менш як 20 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державної служби, визначених статтею 25 Закону та актами Кабінету Міністрів України; займають посади державної служби та мають не менш як 10 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державних службовців, визначених статтею 25 Закону та актами Кабінету Міністрів України.
Так, відповідно до ч. 1 ст. 37 Закону № 3723-XII на одержання пенсії державних службовців мають право чоловіки, які досягли віку 62 роки, та жінки, які досягли пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", за наявності страхового стажу, необхідного для призначення пенсії за віком у мінімальному розмірі, передбаченого абзацом першим частини першої статті 28 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", у тому числі стажу державної служби не менш як 10 років, та які на час досягнення зазначеного віку працювали на посадах державних службовців, а також особи, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, незалежно від місця роботи на час досягнення зазначеного віку. Пенсія державним службовцям призначається в розмірі 60 відсотків суми їх заробітної плати, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, а особам, які на час звернення за призначенням пенсії не є державними службовцями, - у розмірі 60 відсотків заробітної плати працюючого державного службовця відповідної посади та рангу за останнім місцем роботи на державній службі, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.
Таким чином право на пенсію державного службовця за змістом ч. 1 ст. 37 Закону № 3723-XII мали особи, які: а) досягли певного віку; б) мають передбачений законодавством страховий стаж; в) мали стаж державної служби не менш як 10 років, та на час досягнення зазначеного віку працювали на посадах державних службовців; а також особи, які мали не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, незалежно від місця роботи на час досягнення зазначеного віку.
За наведеного правового регулювання, обов`язковою умовою для збереження у особи права на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону № 3723-XII після 01 травня 2016 року є дотримання сукупності вимог, визначених частиною першою статті 37 Закону № 3723-XII і Прикінцевих та перехідних положень Закону № 889-VIII, а саме щодо віку, страхового стажу, стажу державної служби.
Так, пунктами 10 і 12 розділу XI Закону № 889-VIII передбачено, що право на призначення пенсії за статтею 37 Закону N 3723-XII зберігається лише за тими особами, які станом на день набрання чинності цим Законом, тобто 01.05.2016, вже мали відповідний стаж.
Аналогічний правовий висновок міститься в постанові Великої Палати Верховного Суду від 13.02.2019 у справі № 822/524/18.
Суд підкреслює, що визначальною умовою для збереження спеціального пенсійного забезпечення є наявність необхідного стажу саме станом на 01.05.2016 року, а не на момент звернення.
Тобто, за наявності у особи станом на 01.05.2016 року певного стажу державної служби (10 років для осіб, що на зазначену дату займали посади державної служби, або 20 років незалежно від того, чи працювала особа станом на 01.05.2016 року на державній службі), така особа зберігає право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону № 3723-XII у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.
Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом в постанові від 15 грудня 2020 року у справі № 560/2398/19.
При цьому пунктом 8 Прикінцевих та перехідних положень Закону № 889-VIII передбачено, що стаж державної служби за періоди роботи (служби) до набрання чинності цим Законом обчислюється у порядку та на умовах, установлених на той час законодавством, а саме відповідно до Порядку обчислення стажу державної служби, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 03 травня 1994 року № 283 (далі - Порядок № 283).
Вказане у сукупності свідчить про те, що набутий до 01.05.2016 року стаж роботи на посадах державної служби зараховується до стажу державної служби, величина якого, окрім іншого (страхового стажу, віку особи) має вплив на наявність у особи права на пенсію, що призначається на підставі пунктів 10 і 12 розділу XI "Прикінцеві та перехідні положення" Закону № 889-VIII.
Водночас після 01.05.2016 року, у зв`язку із набранням чинності Законом № 889-VIII, кардинально змінено порядок пенсійного забезпечення державних службовців.
Відповідно до статті 90 Закону № 889-VIII пенсійне забезпечення державних службовців здійснюється відповідно до Закону № 1058-IV.
Суд зазначає, що вказаним Законом № 1058-IV визначаються принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел
Згідно із п.1 ч. 1 та ч. 4 ст. 8 Закону № 1058-IV, право на отримання пенсії та соціальних послуг із солідарної системи мають: громадяни України, які застраховані згідно із цим Законом та досягли встановленого цим Законом пенсійного віку, чи визнані інвалідами в установленому законодавством порядку і мають необхідний для призначення відповідно виду пенсії страховий стаж, а в разі смерті цих осіб - члени їх сімей, зазначені у статті 36 цього Закону, та інші особи, передбачені цим Законом.
Крім того, статтею 26 Закону № 1058-IV визначено умови призначення пенсії за віком та зокрема зазначено, що особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років та наявності страхового стажу не менше 15 років.
Таким чином, для набуття права на призначення пенсії у відповідності до положень вказаного Закону передбачено лише дві вимоги: необхідний вік та відповідний йому розмір страхового стажу.
З огляду на це, суд дійшов висновку, що положення вказаного закону, які регулюють порядок призначення пенсії, зокрема також і держслужбовцям, врегульовано порядок зарахування періодів роботи на посадах державної служби лише до страхового стажу, оскільки вказаний Закон не передбачає такого виду стажу, як стаж державної служби.
Таким чином, аналізуючи вказані положення у сукупності, суд доходить висновку, що при призначенні пенсії на підставі пунктів 10 і 12 розділу XI "Прикінцеві та перехідні положення" Закону № 889-VIII (відповідно до статті 37 Закону № 3723-XII) після 01.05.2016 року необхідно враховувати три критерії: вік особи, страховий стаж та стаж державної служби.
Верховний Суд в постанові від 22.05.2024 року в справі № 500/1404/23 наголосив, що до стажу державної служби може бути враховано лише стаж, набутий на посадах державної служби або прирівняних до них посад до 01.05.2016 року та обрахований у відповідності до положень Порядку № 283. Водночас стаж, набутий після 01.05.2016 року на посадах державної служби зараховується до страхового стажу і відповідно до статті 90 Закону № 889-VIII слугує підставою для призначення пенсії та обрахунку її розміру у відповідності до Закону № 1058-IV.
Суд наголошує, що вказаний висновок узгоджується з позицією Конституційного Суду України, що висловлена у рішенні від 23 грудня 2022 року № 3-р/2022. КСУ у цій справі зазначив, що підпункт 1 пункту 2 розділу XI "Прикінцеві та перехідні положення" Закону № 889-VIII не дає можливості враховувати стаж державної служби, набутий після 1 травня 2016 року, як такий, що відповідає вимогам пунктів 10, 12 розділу XI "Прикінцеві та перехідні положення" Закону № 889-VIII, та для набуття у зв`язку із цим права на призначення пенсії державного службовця на підставі статті 37 Закону № 3723-XII.
При цьому, суд також зауважує, що наведене правове регулювання зарахування стажу роботи, набутого на посадах державної служби або прирівняних до них посад, враховуючи збережену законодавцем можливість вибору особою на підставі якого закону їй має бути призначена пенсія (тобто збереження права особи на вибір найбільш сприятливого для неї варіанту поведінки), відповідає вимогам частини третьої статті 46 Конституції України (пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом), вимогам стосовно якості та передбачуваності закону, а також має легітимну мету, що спрямована на реформування системи соціального забезпечення в України, яке, серед іншого, включає в себе побудову нової системи соціального захисту, заснованої на принципах соціальної справедливості, доступності та максимального застосування для всіх осіб.
Отже, суд звертає увагу на те, що для правильного вирішення спору необхідно встановити, чи займав позивач станом на 01.05.2016 (дата набрання чинності Закону № 889-VIII) посаду державної служби (або прирівняну до неї посаду) та який стаж державної служби він мав станом на зазначену дату.
Як вбачається із записами трудової книжки від 19.07.1982 року серії НОМЕР_1 , позивач працювала:
- з 25.06.1997 року по 30.07.1999 року на посаді економіста УМВС України у Вінницькій області (2 роки, 1 місяць, 6 днів);
- з 02.08.1999 року по 22.10.2019 року в органах Державної казначейської служби України у Вінницькій області, 
- 01.10.1997 року присвоєно 11 ранг державного службовця та прийнято присягу державного службовця; 
- 21.03.2013 року присвоєно 9 ранг державного службовця; 
- 01.05.2016 року присвоєно 6 ранг державного службовця категорії "Б"; 
- 01.06.2016 року присвоєно 5 ранг державного службовця категорії "Б"; 
- 01.05.2019 року присвоєно 4 ранг державного службовця категорії "Б".
Отже, з урахуванням вищенаведеного, позивач працювала на посадах, віднесених до посад державних службовців та стаж державної служби станом на 01.05.2016 року становить понад 10 років, а саме 16 років, 9 місяців. 
З огляду на вказане, суд дійшов висновку, що на позивача поширюється дія пункту 10, 12 Прикінцевих і перехідних положень Закону №889-VIII.
Разом з тим, доводи відповідача щодо недоцільності переведення позивача на інший вид пенсії, що призведе до подальшого зменшення розміру пенсії, суд вважає безпідставними, оскільки така обставина не заперечує саме існування суб`єктивного права позивача на призначення пенсії на підставі Закону України "Про державну службу" та не може перешкоджати у реалізації наведеного права за умови відповідного волевиявлення особи.
Враховуючи наведене, суд приходить до висновку про визнання протиправним та скасування рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області від 25.03.2025 року №023830019963 про відмову у переведенні та здійсненні нарахування і виплати ОСОБА_1 з 18.03.2025 року пенсії державного службовця за віком відповідно до статті 37 Закону України від 16.12.1993 № 3723-ХІІ «Про державну службу».
Щодо позовної вимоги про зобов`язання відповідача перевести та здійснити виплату позивачу пенсії державного службовця за віком відповідно до статті 37 Закону України від 16.12.1993 № 3723-ХІІ «Про державну службу», з урахуванням довідок про складові заробітної плати від 13.03.2025 №11-40/12, та від 13.03.2025 №11-40/11, виданих Головним управлінням Державної казначейської служби України у Вінницькій області станом на грудень 2023 року, суд зазначає наступне.
Пунктом 4 Порядку № 622 (в редакції Постанови №823) передбачено положення відповідно до якого пенсія державним службовцям призначається з дати звернення, але не раніше дати виникнення права, в розмірі 60 відсотків суми їх заробітної плати, до якої включаються всі види оплати праці, з якої сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а особам, які на час звернення за призначенням пенсії не є державними службовцями, - заробітної плати працюючого державного службовця відповідної посади та відповідного рангу за останнім місцем роботи на державній службі, до якої включаються всі види оплати праці, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування. При цьому:
посадовий оклад, надбавки за ранг та вислугу років враховуються в розмірах, установлених на день звернення за призначенням пенсії за останньою займаною посадою державної служби (або прирівняною до неї у разі відсутності у державному органі відповідних посад державної служби);
розмір виплат (крім посадових окладів, надбавок за ранг та вислугу років), що включаються в заробіток для обчислення пенсії, визначається за вибором того, хто звернувся за пенсією, за будь-які 60 календарних місяців роботи на посаді державної служби підряд перед зверненням за пенсією незалежно від наявності перерв починаючи з 1 травня 2016 року. Середньомісячна сума зазначених виплат за 60 календарних місяців визначається шляхом ділення загальної суми цих виплат на 60. За бажанням особи неповні місяці роботи на посаді державної служби враховуються як повні.
За бажанням осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, і які на дату виходу на пенсію не перебувають на державній службі, розмір зазначених в абзацах третьому - п`ятому цього пункту виплат визначається в середніх розмірах, визначених законодавством, таких виплат за місяць, що передує місяцю звернення за призначенням пенсії за відповідною (прирівняною) посадою (посадами) за останнім місцем роботи на державній службі. Середньомісячна сума зазначених виплат за місяць визначається шляхом ділення загальної суми таких виплат за місяць на фактичну чисельність державних службовців за відповідною (прирівняною) посадою (посадами) за останнім місцем роботи на державній службі.
Дійсно, визначення заробітної плати для призначення пенсії державним службовцям, які працювали в державних органах, що провели класифікацію посад державної служби, здійснюється з урахуванням положень пунктів 4-1 і 4-2 цього Порядку.
Так, відповідно до пункту 4-1 Порядку, особам, які працювали на посадах державної служби, класифікацію яких було проведено, і мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, та які на дату виходу на пенсію не перебувають на державній службі, розмір виплат, зазначених в абзацах третьому - п`ятому пункту 4 цього Порядку, починаючи з 1 січня 2024 р. за вибором таких осіб визначається в середньомісячних сумах за період з 1 січня 2024 р. до місяця звернення особи або за місяць, що передує місяцю звернення за призначенням пенсії, але не раніше 1 січня 2024 р., визначених за відповідною (прирівняною) посадою (посадами) державної служби у штатному розписі державного органу, встановленою на основі класифікаційного коду, в середніх розмірах, визначених законодавством, таких виплат. Середньомісячна сума зазначених виплат за місяць визначається шляхом ділення загальної суми таких виплат за місяць на фактичну чисельність державних службовців за відповідною (прирівняною) посадою (посадами) за останнім місцем роботи на державній службі за визначеним класифікаційним кодом. При цьому для осіб, які звернулися за призначенням пенсії у січні 2024 р., середньомісячна сума таких виплат визначається з розрахунку виплат за січень 2024 р. як за повний місяць.
Для призначення пенсії державним службовцям, які працювали з 1 січня 2024 р. у державних органах, що провели класифікацію посад державної служби, та посади яких було класифіковано, подаються довідки про:
посадовий оклад, надбавки за ранг та вислугу років, які особа отримувала за останнім місцем роботи на державній службі, за формою згідно з додатком 1;
розміри виплат, зазначених в абзаці третьому цього пункту, які особа отримувала за останнім місцем роботи на державній службі, за формою згідно з додатком 2;
середньомісячний розмір виплат, визначений за вибором особи, відповідно до абзацу п`ятого цього пункту, за формою згідно з додатком 3.
Для державних службовців, відповідно до пункту 4-2 Порядку, які працювали в державних органах, що провели класифікацію посад державної служби, та яких не було переведено на посади, передбачені штатним розписом, форму якого затверджено наказом Мінфіну від 28 січня 2002 р. № 57 (з урахуванням змін, внесених наказом Мінфіну від 27 листопада 2023 р. № 661), або які звільнилися до 1 січня 2024 р. з таких органів, визначення заробітної плати для призначення пенсії державним службовцям здійснюється з урахуванням пункту 4 цього Порядку. При цьому посадовий оклад, надбавки за ранг та вислугу років враховуються в розмірах, установлених на 31 грудня 2023 р., а розмір виплат (крім посадових окладів, надбавок за ранг та вислугу років), що включаються в заробіток для обчислення пенсії, визначається за будь-які 60 календарних місяців роботи на посаді державної служби підряд перед зверненням за пенсією незалежно від наявності перерв, але не пізніше 31 грудня 2023 року.
Для призначення пенсії державного службовця таким особам та особам, які працювали у державних органах, що не провели класифікацію посад державної служби, подаються довідки про:
посадовий оклад, надбавки за ранг та вислугу років за останнім місцем роботи на державній службі за формою згідно з додатком 4;
розміри виплат, зазначених в абзацах третьому - п`ятому пункту 4 цього Порядку, за останнім місцем роботи на державній службі за формою згідно з додатком 5;
розміри виплат, зазначених в абзаці шостому пункту 4 цього Порядку, за формою згідно з додатком 6.
Судом встановлено, що до заяви від 18.03.2025 року позивач додала:
- довідку про інші складові заробітної плати для призначення пенсії особі, яка має не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорії посад державних службовців, та яка на дату виходу на пенсію не займала посаду в органах, що привели класифікацію посад державної служби, яку було класифіковано, або працювала у державних органах, які не провели класифікацію посад державної служби від 13.03.2025 № 11-40/12;
- довідка про складові заробітної плати державного службовця, який до 1 січня 2024 р. працював та звільнився з державних органів, що провели класифікацію посад державної служби, або який працював у державних органах, що провели класифікацію посад державної служби, посаду якого не було класифіковано, або який працював у державних органах, що не провели класифікацію посад державної служби від 13.03.2025 № 11-40/11.
На всі види оплати праці, включені в довідки, нараховано єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування.
Довідки видані на підставі особових рахунків, платіжних відомостей або інших документів про нараховану та сплачену заробітну плату за грудень місяць 2023 року.
Доводи відповідача про неможливість врахування довідки від 13.03.2025 № 11-40/12 через відсутність стажу державної служби станом на 01.05.2016 року суд вважає безпідставними, оскільки норми Порядку 622 не містять такої вказівки (прив`язки до 01.05.2016 року).
Навпаки, зі змісту Порядку №622 слідує, що спірний стаж (необхідний для обчислення розміру складових заробітної плати для призначення пенсії державного службовця) визначається станом на місяць, що передує зверненню про призначення пенсії державного службовця. 
Судом встановлено, що звертаючись із заявою про призначення пенсії, стуж позивача на посадах державної служби становить понад 20 років.
Оскільки позивач має понад 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців та не перебуває на державній службі, у відповідача відсутні правові підстави не враховувати довідки від 13.03.2025 №11-40/12 та від 13.03.2025 №11-40/11, видані Головним управлінням Державної казначейської служби України у Вінницькій області станом на грудень 2023 року.
Враховуючи наведене, з метою ефективного захисту порушеного права позивача, за захистом якого вона звернулася з цим позовом до суду, належить зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області з 18.03.2025 року перевести ОСОБА_1 з пенсії за віком, призначеної відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне забезпечення" від 09.07.2003 №1058-IV на пенсію за віком відповідно до ст. 37 Закону України "Про державну службу" на підставі п. 10 розділу ХІ Прикінцевих та перехідних положень Закону України "Про державну службу" від 10.12.2015 № 889-VIII, з урахуванням довідок від 13.03.2025 №11-40/12 та від 13.03.2025 №11-40/11, виданих Головним управлінням Державної казначейської служби України у Вінницькій області, станом на грудень 2023 року, та здійснити виплату пенсії, з урахуванням виплачених сум.
Відповідно до положень статті 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.
Згідно з нормами частин першої, другої статті 77 КАС України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Перевіривши юридичну та фактичну обґрунтованість доводів сторін, оцінивши докази суб`єкта владних повноважень на підтвердження правомірності своїх дій та докази, надані позивачем, суд дійшов висновку, про наявність підстав для часткового задоволення даного адміністративного позову.
Відповідно до ч. 1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
Враховуючи те, що спірне рішення прийняте Головним управлінням Пенсійного фонду України у Львівській області, на користь позивача слід стягнути понесені витрати по сплаті судового збору за рахунок бюджетних асигнувань цього пенсійного органу.
Керуючись статтями 73, 74, 75, 76, 77, 90, 94, 139, 241, 245, 246, 250, 255, 295 КАС України, суд -
в и р і ш и в:

Адміністративний позов задовольнити.
Визнати протиправними та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області від 25.03.2025 року №023830019963 про відмову ОСОБА_1 в переведенні з пенсії за віком призначеної згідно Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" на пенсію за віком відповідно до статті 37 Закону України «Про державну службу».
Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області з 18.03.2025 року перевести ОСОБА_1 з пенсії за віком, призначеної відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне забезпечення" від 09.07.2003 №1058-IV на пенсію за віком відповідно до ст. 37 Закону України "Про державну службу" на підставі п. 10 розділу ХІ Прикінцевих та перехідних положень Закону України "Про державну службу" від 10.12.2015 № 889-VIII, з урахуванням довідок від 13.03.2025 №11-40/12 та від 13.03.2025 №11-40/11, виданих Головним управлінням Державної казначейської служби України у Вінницькій області, станом на грудень 2023 року, та здійснити виплату пенсії, з урахуванням виплачених сум.
Стягнути на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ) судові витрати зі сплати судового збору в сумі 969 грн. (дев`ятсот шістдесят дев`ять гривень) за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області (вул. Митрополита Андрея, 10, м. Львів, 79016, код ЄДРПОУ 13814885).

Рішення суду першої інстанції набирає законної сили в порядку, визначеному статтею 255 КАС України.
Відповідно до статті 295 КАС України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Позивач:  ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 );
Відповідач: Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області (вул. Митрополита Андрея, 10, м. Львів, 79016, код ЄДРПОУ 13814885);
Відповідач: Головне управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області (вул. Зодчих, 22, м. Вінниця, код ЄДРПОУ 13322403)

Суддя Дончик Віталій Володимирович