ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 33/803/1368/26 Справа № 204/185/26 	  	Суддя у 1-й інстанції - Безрук Т. В. Суддя у 2-й інстанції - Руденко В. В.	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 

29 квітня 2026 року м. Дніпро

Суддя Дніпровського апеляційного суду Руденко В.В., за участю особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 та його захисника Заборського О.В. ( в режимі відеоконференції ),
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду апеляційну скаргу захисника Заборського Олександра Валентиновича, подану в інтересах особи, яка притягається до адміністративної відповідальності  ОСОБА_1 ,  ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Дніпро, громадянина України, з професійно-технічною освітою, одруженого, маючого на утриманні малолітню дитину, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,-
на постанову судді Чечелівського районного суду міста Дніпра від 09 квітня 2026 року по справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі-КУпАП), -

В С Т А Н О В И В :

Постановою судді Чечелівського районного суду міста Дніпра від 09 квітня 2026 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП та на нього накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 грн, з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 рік.
Стягнуто із ОСОБА_1 судовий збір на користь держави у розмірі 665 грн. 60 коп.

У постанові суду зазначено, що 26 грудня 2025 року о 00:05 за адресою: м. Дніпро, пр. Богдана Хмельницького, 104, водій ОСОБА_1 керував автомобілем «Nissan Qashqai», номерний знак НОМЕР_1 , з ознаками алкогольного сп`яніння: запах алкоголю з порожнини рота. Від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку ОСОБА_1 відмовився, чим порушив п. 2.5 ПДР.

В апеляційній скарзі захисник порушує питання про скасування постанови суду, як незаконної та необґрунтованої, ухваленої з порушенням норм процесуального права та яка не відповідає фактичним обставинам справи.
Посилається на те, що наявний в матеріалах справи відеозапис з нагрудної камери працівника поліції є недопустимим та неналежним доказом, оскільки він є неповним та не безперервним, повністю не відображає всієї картини подій, що стали підставою для складання протоколу про адміністративне правопорушення.
Відповідно до  протоколу час зупинки автомобіля під керуванням ОСОБА_1 —26.12.2025 о 00:05:00. Проте відеозапис з нагрудної бодікамери поліцейського № 473903 починається о 00:09:50 годин, а відеозапис з камери № 473803 починається о 00:08:09 годин, коли вже працівники поліції стоять біля нерухомого авто та спілкуються із ОСОБА_1 . 
Тобто на відеозаписі повністю відсутня фіксація факту керування та руху авто, також відсутні перші хвилини спілкування.
На відеозаписі належним чином не зафіксовано руху транспортного засобу під керуванням ОСОБА_1 . Будь-який інший належний та допустимий доказ керування транспортним засобом у матеріалах справи - відсутній. 
Факт керування та руху нібито зафіксований на відеофайлі, записаному на пристрій “7omai”, який взагалі не має ідентифікуючих позначок, таких як номер пристрою. 
Як вбачається з вищезазначеного протоколу про адміністративне правопорушення, посилання на даний відеозапис відсутнє, отже такий відеозапис не може бути визнаний належним доказом. 
Виходячи зі складеного протоколу про адміністративне правопорушення за ст. 130 КУпАП, ОСОБА_1 у даних відносинах не має правового статусу водія, а отже не є суб`єктом адміністративного правопорушення. 
Відео повинно відображати сам факт вчинення правопорушення та факт руху, керування і зупинки транспортного засобу, а не складання матеріалів справи. Про це йдеться у рішенні Верховного суду по справі № 216/5226/16-а та у постанові Сумського апеляційного суду у справі № 587/472/22 і Полтавського апеляційного суду у справі №953/22695/21. 
Крім того відео повинно відображати повний юридичний склад адміністративного правопорушення та містити всі його складові елементи (рішення у справі ЄСПЛ «Болдя проти Румунії»). 
Отже у даній ситуації зі сторони ОСОБА_1 відсутні подія адміністративного правопорушення і, відповідно, вина особи. Аналогічну правову позицію вказав у своїх постановах Сумський апеляційний суд від 10.02.2021 у справі № 589/1050/20, від 28.08.2020 у справі № 583/1013/20, від 02.02.2023 у справі № 587/472/22, від 10.05.2024 №591/525/23 (особа транспортним засобом не керувала, так як обґрунтований сумнів не був спростований) та інших постановах у справах з аналогічною ситуацією 
Крім того, з матеріалів справи убачається, що транспортний засіб ніхто не зупиняв, оскільки відповідне належне відео відсутнє, а автомобіль перебуває у нерухомому стані.
Як вбачається з відеозапису, о 00:09:03 поліцейський після перевірки документів у ОСОБА_1 , запитав, чи вживав він алкогольні напої. Одразу після цього запропонував пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки за допомогою Драгера, не зазначивши перед цим відповідні ознаки, тим самим допустив суттєве порушення порядку та послідовності огляду. 
Тільки після пропозиції проведення огляду на місці поліцейський назвав ознаку сп`яніння — запах алкоголю з порожнини рота. 
О 00:09:30 години ОСОБА_1 сказав поліцейським: “поїхали на ПНД”, тобто погодився пройти медичний огляд у відповідному закладі. 
Через деякий час, поки поліцейські дістають зі свого авто Драгер, ОСОБА_1 о 00:13:40 годин сказав: “можу поклястися вам, що всю дорогу в авто жінка їхала”. Тобто ОСОБА_1 заперечив факт керування ним автомобілем. 
О 00:16:30 годині поліцейські ще раз пропонують пройти огляд на місці зупинки, зазначивши, що виявили ознаки алкільного сп`яніння (назвавши лише ознаку - запах алкоголю з порожнини рота). 
О 00:16:46 годині ОСОБА_1 знову сказав, що “я не їхав на дорозі”, а о 00:17 годині відмовився від проходження огляду, продовжуючи заперечувати факт керування ним авто - “я стояв на парковці” (00:17:10). 
Отже процедура огляду, а саме його порядок, який був запропонований працівниками поліції, не відповідає нормам чинного законодавства України, які безпосередньо регламентують такий порядок та процедуру. 
Захисник також зауважує, що працівники поліції порушили право ОСОБА_1 на захист, оскільки не забезпечили його можливістю користуватися юридичною допомогою адвоката, право знайомитися з матеріалами справи, на підставі яких уповноважена особа приймає рішення про притягнення до адміністративної відповідальності, заявляти клопотання, подавати докази по справі, давати пояснення, тощо. Аналогічну думку висловив Надвірнянський районний суд Івано-Франківської області у своїй постанові від 04.06.2024 (справа № 384/602/24), розглядаючи схожу ситуацію. Таким чином вбачається порушення права особи на захист.
В матеріалах справи відсутні докази відсторонення ОСОБА_1 від керування транспортним засобом та передачі автомобіля іншій особі.
Крім того апелянт вказує, що з протоколу серії ЕПР 1 № 550030, а саме п. 7 «Місце скоєння та суть адміністративного правопорушення, опис установлених даних» - часом зупинки авто під керуванням ОСОБА_1 зазначено — 00:05:00 годин, хоча, як вбачається із відеозапису — поліцейські починають спілкування із ОСОБА_1 о 00:08:09 годині; відеозапис з реєстратора, який не зафіксований у протоколі починається о 00:03:00 годин. 
Таким чином, на думку захисника, наявна невідповідність у часі, зазначеному в протоколі та відеозаписі. Такі чинники суперечать один одному, а також даним протоколу, що свідчить про порушення вимог ст. 256 КУпАП щодо правильності та повноти складання протоколу про адміністративне правопорушення. 
Серед додатків до протоколу від 26.12.2025 фігурує складений працівником патрульної поліції рапорт. Хоча рапорт за практикою Верховного Суду (постанова від 20 травня 2020 року (справа №524/5741/16-а), постанова від 28 травня 2020 року (справа №524/4668/17), який долучено до матеріалів справи, не може розглядатися як беззаперечний доказ винуватості особи.
Також в матеріалах справи відсутній акт огляду та направлення на медичний огляд або інші матеріали, що свідчить про формальність існування підстав для складання протоколу відносно ОСОБА_1 .
На підставі наведеного адвокат просить постанову Чечелівського районного суду міста Дніпра від 09.04.2026 скасувати та ухвалити нову, якою провадження по справі щодо ОСОБА_1 за ч.1 ст. 130 КУпАП закрити.

В судовому засіданні апеляційного суду особа, яка притягається до адміністративної відповідальності  ОСОБА_1 та його захисник Заборський О.В. підтримали доводи поданої апеляційної скарги та наполягали на її задоволенні, просили постанову суду першої інстанції скасувати, провадження у справі про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 закрити на підставі п.1 ч.1 ст. 247 КУпАП у зв`язку з відсутністю події та складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП.
Захисник додатково звертав увагу на те, що ОСОБА_2 висловлював бажання поїхати на огляд до закладу охорони здоров`я, але працівники патрульної поліції відмовили йому, чим порушили процедури проведення огляду на стан сп`яніння.
Сам  ОСОБА_2  додатково суду пояснив, що він дійсно особисто припаркував автомобіль, коли під`їхали працівники патрульної поліції. Був тверезий, але відмовився від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки ТЗ із застосуванням алкотесту Драгер через те, що побачив, як поліцейські винесли якусь велику коробку з якимось приладом та при цьому посміхалися, а він розхвилювався на такі незрозумілі дії поліцейських. Стверджує, що він пропонував патрульним поїхати до лікарні на огляд, але йому відмовили. 

Вислухавши пояснення учасників процесу, дослідивши матеріали справи та перевіривши доводи поданої апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов наступного висновку.
Відповідно до ч.7 ст.294 КУпАП апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.
Згідно з положеннями ст.ст.245,252,280 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.
Орган (посадова особа) приймає рішення на підставі досліджених доказів, оцінюючи їх за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом та правосвідомістю.
Орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
При цьому положеннями статті 251 КУпАП передбачено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
Згідно вимог ст.252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.
Відповідно до вимог ч.2 ст.251 КУпАП обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.
Апеляційний суд вважає, що наведених вимог закону місцевим судом дотримано у повному обсязі.
Як убачається з оскаржуваної постанови, місцевий суд в повному обсязі виконав вимоги ст.280 КУпАП, всебічно дослідив матеріали справи та обґрунтовано дійшов висновку про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, пославшись у своїй постанові на досліджені під час судового розгляду належні та допустимі докази, які перевірені та досліджені під час апеляційного розгляду.
Так, згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №550737 від 26.12.2025, складеного стосовно ОСОБА_1 за ч.1 ст.130 КУпАП (а.с.1) вбачається, що 26 грудня 2025 року о 00:05:00 годин за адресою: м. Дніпро, пр. Богдана Хмельницького, 104, водій ОСОБА_1 керував автомобілем «Nissan Qashqai», д.н.з. НОМЕР_1 , з ознаками алкогольного сп`яніння: запах алкоголю з порожнини рота. Від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку ОСОБА_1 відмовився, чим порушив п. 2.5 Правил дорожнього руху, за що відповідальність передбачена ч.1 ст.130 КУпАП.
У графі “Пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності” нічого не зазначено.
Технічний засіб відеозапису: 473903, 473803.
Вказано, що посвідчення водія ОСОБА_1 серії НОМЕР_2 показано через систему «Дія», тому воно не вилучалось, тимчасовий дозвіл на право керування транспортним засобом не видавався. 
Особі, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 роз`яснено його права та обов`язки, передбачені ст.63 Конституції України, ст.268 КУпАП, повідомлено місце розгляду справи, однак останній фактично відмовився від підпису у протоколі, поставивши там «галочку».
Протокол підписаний працівником поліції, який його складав.

З рапорту інспектора взводу 2 роти 4 батальйону 2 УПП в Дніпропетровській області ДПП убачається, що 26.12.2025 о 00:05 годині на пр. Б. Хмельницького, 104 в м.Дніпрі, за порушення комендантської години зупинили транспортний засіб «Nissan Qashqai», д.н.з. НОМЕР_1 , під керування ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у якого було виявлено ознаки алкогольного сп`яніння. Від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку ОСОБА_1 відмовився. На ОСОБА_1 складено протокол за ч.1 ст. 130 КУпАП. Водія в усній формі тимчасово відсторонено від керування транспортним засобом. Автомобіль стоїть без порушень ПДР (а.с.4).
Відповідно до ч.1 ст.40 Закону України «Про Національну поліцію» поліція для забезпечення публічної безпеки і порядку може закріплювати на форменому одязі, службових транспортних засобах, монтувати/розміщувати по зовнішньому периметру доріг і будівель автоматичну фото- і відеотехніку, а також використовувати інформацію, отриману із автоматичної фото- і відеотехніки, що знаходиться в чужому володінні, з метою:
1) попередження, виявлення або фіксування правопорушення, охорони громадської безпеки та власності, забезпечення безпеки осіб;
2) забезпечення дотримання правил дорожнього руху.

Судом апеляційної інстанції було відтворено відеозапис, який міститься на одному DVD-диску, долученому до матеріалів справи (а.с.3), на яких наявний один поєднаний файл під назвою «export-zs2jc».
На відеозапису з нагрудної камери № 473903 від 26.12.2025 тривалістю 00:09:50 — 00:18:56 годин видно, що працівник поліції сідає в службовий автомобіль і просить інший екіпаж поліції привезти алкотестер Драгер на місце події — пр. Б. Хмельницького, 104. Потім він виходить з автомобіля та прямує до іншого поліцейського, який стоїть з водієм, як у подальшому буде встановлено ОСОБА_1 , поряд з автомобілем, де перебуває жінка з маленькою дитиною.
ОСОБА_1 : «Головне, щоб у неї молоко не пропало».
Працівник поліції: «Скажіть їй, щоб вона не хвилювалась».
ОСОБА_1 : «Як це не хвилювалась? У Вас діти є?»
Працівник поліції: «Ми всі люди, але повинні нести відповідальність за свої дії».
ОСОБА_1 : «Ну не знаю...Ну ми заїхали.. Вона стала... Я сам сказав: «Давай я запаркуюсь (00:13:04)». Вона годує дитину, вона твереза. Дитині 4 місяці. Вона всю дорогу їхала за кермом, ми заїхали сюда — немає вільних місць, я сказав: «Давай я сюда задом припаркуюсь». Я сів за кермо, запаркувався (00:13:46). Я не їхав по свій дорозі. Я їхав тільки тут, 5 метрів (00:16:51). Буває.. понятно...)»
Жінка вийшла з автомобіля з дитиною на руках, мовою оригіналу: «Ребята! Что вы, Рождество! Ну зачем?» 
ОСОБА_1 : «Все нормально. А я не в розшуку?»
Працівник поліції: «Зараз перевірю, але нічого не показувало... Ні, порядок».
Видно, що на місце події прибув інший екіпаж поліції, який привіз прилад Драгер.
Працівник поліції до водія ОСОБА_1 о 00:16:20 годин: «Ви ж готові пройти огляд, так?»
ОСОБА_1 : «В сенсі?»
Працівник поліції: «Огляд на стан сп`яніння? Вас зупинили працівники поліції, виявили ознаки алкогольного сп`яніння (запах алкоголю з порожнини рота, нестійка хода), і запропонували пройти огляд на визначення стану алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу за допомогою алкотестеру Драгер, на що Ви погодились, так?
ОСОБА_1 о 00:16:43 годині: «Ні».
Працівник поліції: «Ви відмовляєтесь від проходження огляду, так?»
ОСОБА_1 : «Я не їхав нікуди».
Працівник поліції: «Вам показати відеозапис, де Ви керуєте транспортним засобом?»
ОСОБА_1 : «Я стояв на парковці».
Працівник поліції: «Ви будете проходити огляд на визначення стану алкогольного сп`яніння чи відмовляєтесь?»
ОСОБА_1 о 00:16:58 годині: «Конечно».
Працівник поліції: «Ви знаєте, що за відмову від проходження огляду передбачена відповідальність? У Вашому випадку буде складено протокол про адміністративне правопорушення за ч.1 ст. 130 КУпАП за відмову від проходження огляду на визначення стану сп`яніння».
ОСОБА_1 : «Слухайте, я стояв на парковці. У мене дружина запаркувала машину».
Працівник поліції: «Є відеозапис, де чітко зафіксовано, що саме Ви виходили з водійського місця».
ОСОБА_1 : «Я не знаю, що у вас там є...».
Працівник поліції: «Ви відмовляєтесь проходити огляд на визначення стану алкогольного сп`яніння?»
ОСОБА_1 о 00:17:28 годині: «Да».
Працівник поліції: «На Вас буде складено протокол про адміністративну відповідальність за ч.1 ст. 130 КУпАП за відмову від проходження огляду».
ОСОБА_1 : «А чого за ст. 130?»
Працівник поліції: «А за якою? ч.1 ст. 130 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність за відмову від проходження огляду на визначення стану алкогольного сп`яніння».
ОСОБА_1 : «Я не керував».
Працівник поліції: «Розгляд справи відбудеться у суді. Суд буде вирішувати питання, чи позбавляти Вас права керування, чи ні. Вас було зупинено під час дії комендантської години, відеозапис ми надамо в суд разом з іншими матеріалами. Очікуйте приблизно 10-15 хвилин, я складу протокол і ознайомлю Вас з ним».
Далі на відеозапису зафіксовано, що працівник поліції переходить до складання адміністративних матеріалів.

На відеозапису з нагрудної камери працівника поліції № 473803 від 26.12.2025 тривалістю 00:08:09-00:18:50 годин зафіксовано, що ОСОБА_1 , перебуваючи поряд з автомобілем, надає документи працівнику поліції. Жінка також надає свої документи.
Працівник поліції до жінки: « ОСОБА_3 — не потрібно, тільки водія. Ми водія перевіримо і все».
Особу водія встановлено — ОСОБА_1 .
Працівник поліції о 00:09:02 години: « ОСОБА_4 , Ви алкогольні напої вживали?»
ОСОБА_1 : «Ні».
Працівник поліції о 00:09:07 годині: «Ви готові пройти огляд на визначення стану алкогольного сп`яніння?»
ОСОБА_1 о 00:09:08 годині: «Конечно».
Працівник поліції: «Дихніть, будь ласка!»
ОСОБА_1 дихнув.
Працівник поліції: «Ну вживали ж... Я чую запах... Викликати Драгер? Будете проходити огляд?»
ОСОБА_1 о 00:09:24 годині: «Поїдемо на ДНД?»
Працівник поліції о 00:09:25 годин: «Поїхали».
ОСОБА_1 о 00:09:34 годині: «Давайте Драгер».
Працівник поліції: «Добре».
Жінка о 00:09:52 годині, мовою оригіналу: «Он перепарковался только...»
ОСОБА_1 : «Чесно, всю дорогу жінка їхала за кермом. Я чисто запаркувався...»
Жінка, мовою оригіналу: «Я просто боюсь машину ударить...»
Працівник поліції: «Я розумію, але...»
Жінка, мовою оригіналу: «За то, что он перепарковался, это нарушение?»
Працівник поліції: «По факту — він керував транспортним засобом. Це вважається керуванням».
Працівник поліції до ОСОБА_1 : «Якщо хочете, можемо поїхати в лікарю. Хоч тут, хоч там — воно все одно покаже. Ви ж все розумієте, не маленький хлопчик».
ОСОБА_1 о 00:10:50 годині: «Ну вона боялась...У нас є відеореєстратор, де зафіксовано, що вона їхала за кермом всю дорогу».
Працівник поліції: «Я не проти. Але є факт керування транспортним засобом саме Вами».
Жінка о 00:11:10 годин, мовою оригіналу: «Ну пожалуйста! Он только парковался!»
Працівник поліції: «Через пару хвилин привезуть Драгер...»
Далі на відеозапису зафіксовано інформацію, аналогічну викладену вище з нагрудної камери № 473903.
На відеозапису з нагрудної камери № 473903 від 26.12.2025 тривалістю 00:37:24-00:41:43 години зафіксовано, що працівник поліції повідомив ОСОБА_1 про те, що стосовно нього складено протокол про адміністративну відповідальність за ч.1 ст. 130 КУпАП та ознайомив особу, яка притягається до адміністративної відповідальності зі змістом протоколу.
ОСОБА_1 : «Де керував? Я стояв. Я не паркувався, я стояв!»
Працівник поліції: «Добре. Відеозапис буде долучено до матеріалів справи і направлено до суду для розгляду».
Потім працівник поліції повідомив водію ОСОБА_1 дату, час та місце розгляду справи судом.
О 00::40:16 годин на відео видно, що ОСОБА_1 підписав протокол, поставивши «галочку», та отримав його копію.
Працівник поліції: «Цікавий у Вас підпис!».

На відеозапису з відеореєстратора зі службового автомобіля працівників поліції «7омаі» від 26.12.2025 тривалістю 00:03:10-00:03:54 годин видно, що працівники поліції їдуть на службовому автомобілі, в цей час перед ними заднім ходом паркується автомобіль «Nissan Qashqai». Автомобіль працівників поліції зупиняється, поліцейські підходять до автомобіля «Nissan Qashqai», за кермом якого перебуває, як потім буде встановлено водій ОСОБА_1 , який виходить з водійського місця на вулицю та спілкується з працівниками поліції.
Отже, на переконання апеляційного суду, досліджений судом відеозапис має достатньо високу інформативність, позбавлений упередження і суб`єктивного ставлення, має безсторонній характер, що вимагає від суду ретельного та уважного дослідження вищевказаного доказу у сукупності із іншими доказами по справі.
Відеозаписами зафіксовані реальні дані, які не можуть бути спотворені та мають істотне значення для розгляду справи, оскільки дозволяють встановити психологічне ставлення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 до вчиненого правопорушення та додаткові обставини, які прямо вказують на нього, як на правопорушника, який керував транспортним засобом з явними ознаками сп`яніння та відмовився від проходження запропонованого працівниками поліції огляду на стан сп`яніння як на місці зупинки транспортного засобу, так і у медичному закладі.
При цьому сам ОСОБА_2 під час апеляційного розгляду не заперечував той факт, що саме він за встановлених судом обставин був за кермом автомобіля, коли його припарковував.
Таким чином фактичні обставини, зафіксовані на зазначених відеофайлах, зміст викладеної у протоколі про адміністративне правопорушення інформації та покази ОСОБА_2 спростовують твердження сторони захисту про те, що матеріалами справи не підтверджено факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом. Як убачається з відеозапису з відеореєстратора службового автомобіля працівників поліції «7омаі» від 26.12.2025 тривалістю 00:03:10-00:03:54 годин, автомобіль «Nissan Qashqai» паркується заднім ходом, при цьому на водійському місці перебуває водій ОСОБА_1 . 
Апеляційні доводи адвоката про те, що відеозапис з відеореєстратора службового автомобіля поліцейських є неналежним доказом через відсутність номеру відеореєстратора та відсутність посилання на даний пристрій у протоколі про адміністративне правопорушення, не переконання апеляційного суду, є неспроможними. 
Так, згідно ст. 31 Закону України “Про Національну поліцію”, поліція може застосовувати превентивні заходи, серед яких: перевірка документів особи; опитування особи; зупинення транспортного засобу; застосування технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису.
Крім того, відповідно до вимог ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, безпеки на автомобільному транспорті та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
Таким чином відеозапис відеореєстратора службового автомобіля працівників поліції «7омаі» від 26.12.2025 тривалістю 00:03:10-00:03:54 годин є належним та допустимим доказом, який підтверджує факт керування транспортним засобом водієм ОСОБА_1 , який оцінюється судом в сукупності з іншими доказами по справі.
Водночас факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом підтверджується і відеозаписом з нагрудних камер працівників поліції, де ОСОБА_1 особисто вказував, що він сів за кермо та запаркував автомобіль заднім ходом (00:13:04, 00:13:46, 00:13:51 година). Цю інформацію підтвердила і дружина ОСОБА_1 , яка пояснила поліцейським, що вона керувала автомобілем, однак боялась паркуватись заднім ходом, щоб не пошкодити транспортний засіб, тому ОСОБА_1 сів за кермо, щоб припаркувати автомобіль.
Отже твердження сторони захисту про те, що ОСОБА_1 не керував транспортним засобом, що його автомобіль стояв у нерухомому стані та працівники поліції не зупиняли його - не заслуговує на увагу. Крім того апеляційний суд звертає увагу, що закон вимагає відеофіксації обставин проведення огляду водія на стан алкогольного сп`яніння або відмови від проходження такого огляду, а не фіксування факту керування особою транспортним засобом, причин такої зупинки транспортного засобу, встановлення порушень ПДР, що може бути встановлено за допомогою інших доказів. Тому апеляційні доводи про відсутність фіксування на відео факту керування транспортним засобом ОСОБА_1 та факту зупинки його працівниками поліції, як підстави для висновку про недоведеність в діях ОСОБА_1 складу правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, суд апеляційної інстанції не вважає слушними.
Посилання апелянта з цього приводу на певні рішення інших судів є некоректним, оскільки існуюча в Україні система права, зокрема, про адміністративні правопорушення, не передбачає його джерелом, судовий прецедент. Згідно ч.1 ст.36 Закону України “Про судоустрій і статус суддів” Верховний Суд є найвищим судом у системі судоустрою України, який забезпечує сталість та єдність судової практики у порядку та спосіб, визначені процесуальним законом. Отже рішення апеляційних судів, зокрема й ті, на які посилається апелянт, не створюють правових позицій, які б формували єдність судової практики в Україні. 
Разом з цим слід визнати безпідставними доводи та посилання апелянта на правові позиції КАС Верховного Суду, оскільки наведені висновки стосуються правовідносин, що регулюються Кодексом адміністративного судочинства України, а отже є відмінними від правовідносин, які існують у нашій справі та які регулюються нормами КУпАП, зокрема, статтею 251 цього Кодексу.
Апеляційні доводи захисника про те, що долучений до матеріалів справи відеозапис з нагрудних камер працівників поліції не містить повного запису щодо події, на переконання апеляційного суду, хоча і є слушними, проте такий недолік не можна вважати істотним, оскільки обставини вчинення адміністративного правопорушення підтверджуються всією сукупністю доказів, досліджених судом під час розгляду даної справи.
Згідно загальних положень, що містяться у п.1.1. ПДР України, ці Правила відповідно до Закону України "Про дорожній рух" встановлюють єдиний порядок дорожнього руху на всій території України. Інші нормативні акти, що стосуються особливостей дорожнього руху (перевезення спеціальних вантажів, експлуатація транспортних засобів окремих видів, рух на закритій території тощо), повинні ґрунтуватися на вимогах цих Правил.
Відповідно до п.2.9 «а», п.2.5 ПДР України водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Згідно з п.п.1,2 розділу 1 Інструкції «Про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції» (далі- Інструкція), затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України 09.11.2015 №1452/735 та зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 11 листопада 2015 за №1413/27858, ця Інструкція визначає процедуру проведення огляду водіїв транспортних засобів на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції (далі – стан сп`яніння), та оформлення результатів такого огляду.
Огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України (далі – поліцейський) є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану.
На переконання апеляційного суду, досліджені та покладені в основу рішення суду першої інстанції докази, які були перевірені під час апеляційного розгляду, є належними та допустимими доказами по справі у розумінні ст.251 КУпАП, оскільки складені уповноваженими особами, відповідно до процедури їх збирання та у своїй сукупності дають підстави зробити висновок про доведеність вини ОСОБА_1 у відмові особи, яка керує транспортним засобом з ознаками алкогольного сп`яніння, від проходження в установленому законом порядку огляду з метою встановлення стану алкогольного сп`яніння при обставинах встановлених постановою судді Чечелівського районного суду міста Дніпра від 09 квітня 2026 року, чим було порушено вимоги п.2.5 ПДР України, тобто ОСОБА_1 вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП.
У свою чергу захисником в поданій апеляційній скарзі не наведено жодних переконливих аргументів на спростування висновків місцевого суду про наявність належних та допустимих доказів винуватості ОСОБА_1 у вчиненні вказаного правопорушення.
Посилання захисника на те, що ОСОБА_1 не відмовлявся від проходження огляду на визначення стану алкогольного сп`яніння, вказавши поліцейським о 00:09:30 годин: «Поїхали на ПНД», тобто погодився пройти медичний огляд у закладі охорони здоров`я, - є безпідставним.
Наведеними вище даними з нагрудних камер працівників поліції підтверджено, що на запитання працівника поліції чи погоджується він пройти огляд на визначення стану алкогольного сп`яніння ОСОБА_1 о 00:09:24 годині запитав: «Поїдемо на ДНД?» Працівник поліції погодився з бажанням водія ОСОБА_1 вказавши о 00:09:25 годині: «Поїхали». Однак водій ОСОБА_1 відразу змінив свою позицію, зазначивши о 00:09:34 годині: «Давайте Драгер». Після того як інший екіпаж поліції доставив на місце події прилад алкотестер Драгер, водій ОСОБА_1 на пропозицію пройти огляд на визначення стану сп`яніння за допомогою алкотестеру неодноразово відмовився (00:16:43, 00:16:58, 00:17:28 годин). Отже твердження адвоката про те, що ОСОБА_1 не відмовлявся від проходження огляду та погодився на його проведення у закладі охорони здоров`я, не відповідають дійсності. 
Аналізуючи твердження апелянта про порушення працівниками поліції процедури проведення огляду водія на стан сп`яніння, яка передбачена Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських засобів, що знижують увагу та швидкість реакції, оскільки поліцейський після перевірки документів ОСОБА_1 запитав, чи вживав він алкогольні напої та одразу запропонував пройти огляду на визначення стану алкогольного сп`яніння, апеляційний суд зазначає таке. 
Згідно санкцією ч.1 ст. 130 КУпАП передбачена відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Згідно вимог ч.ч.2, 3 ст. 266 КУпАП, огляд особи, яка керувала транспортним засобом, морським, річковим, малим, спортивним судном або водним мотоциклом, на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.
У разі незгоди особи, яка керувала транспортним засобом, морським, річковим, малим, спортивним судном або водним мотоциклом, на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я. 
Згідно п.6, 7 Розділу І Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України 09.11.2015 №1452/735, огляд на стан сп`яніння проводиться:
- поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом (далі – спеціальні технічні засоби);
- лікарем закладу охорони здоров`я (у сільській місцевості за відсутності лікаря – фельдшером фельдшерсько-акушерського пункту, який пройшов спеціальну підготовку).
У разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоров`я, якому надано право на його проведення відповідно до статті 266 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі – заклад охорони здоров`я).
Відповідно до п.3,6,8 Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 грудня 2008 року № 1103, огляд водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться:
- поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів (законодавчо регульованих засобів вимірювальної техніки, які відповідають вимогам законодавства про метрологію та метрологічну діяльність);
- лікарем закладу охорони здоров`я (в сільській місцевості за відсутності лікаря - фельдшером фельдшерсько-акушерського пункту, який пройшов спеціальну підготовку).
Водій транспортного засобу, що відмовився від проведення огляду на місці зупинки транспортного засобу або висловив незгоду з його результатами, направляється поліцейським для проведення огляду до відповідного закладу охорони здоров`я.
У разі відмови водія транспортного засобу від проведення огляду в закладі охорони здоров`я поліцейський із застосуванням технічних засобів відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів в присутності двох свідків складає протокол про адміністративне правопорушення, у якому зазначає ознаки сп`яніння і дії водія щодо ухилення від огляду.
Як убачається з долученого до матеріалів справи відеозапису з нагрудної камери працівника поліції, останній після перевірки документів водія ОСОБА_1 запитав, чи вживав він алкогольні напої. ОСОБА_1 заперечив цей факт, а працівник поліції попросив його дихнути. Після цього поліцейський вказав, що відчуває запах алкоголю та запитав у водія ОСОБА_1 , чи буде він проходити огляд на визначення стану сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу за допомогою алкотестеру Драгер. ОСОБА_1 виявив бажання проїхати до закладу охорони здоров`я (00:09:25 годин), а після того, як працівник поліції погодився, зазначив: «Давайте Драгер» (00:09:34 годин). Через деякий час, коли інший екіпаж поліції привіз прилад алкотестер Драгер, водій ОСОБА_1 в категоричній формі відмовився від проходження огляду, зазначаючи що він не керував транспортним засобом взагалі (00:16:43, 00:16:58, 00:17:28 годин). 
Враховуючи, що ОСОБА_1 відмовився від проходження запропонованого огляду на перебування у стані алкогольного сп`яніння, як на місці зупинки транспортного засобу, так і у медичному закладі, що було зафіксовано на боді-камери працівників поліції, останніми було складено протокол про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 за відмову від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння. Таким чином порушень порядку проходження огляду водія на перебування у стані сп`яніння, встановленого Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, працівниками поліції допущено не було. Ствердження апелянта про те, що поліцейський запропонував водію пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння, не зазначивши перед цим відповідні ознаки - не свідчить про порушення працівниками поліції процедури та порядку проведення огляду, оскільки згідно відеозапису поліцейський повідомив водію ОСОБА_1 про те, що від нього відчувається запах алкоголю.
При цьому вимогами п. 2 розділу 1 Інструкції «Про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції» встановлено, що огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану. Отже законодавцем не встановлено жодної вимоги до працівників поліції надавати докази на підтвердження виявлених ознак алкогольного сп`яніння. Більше того, поліцейський фактично виявляє ознаки стану алкогольного сп`яніння у водія транспортного засобу у залежності від власного їх розуміння. Наявність ознак алкогольного сп`яніння самі по собі не означають, що особа перебуває в стані такого сп`яніння.
Аналізуючи апеляційні доводи сторони захисту про належність такого доказу, як протокол про адміністративне правопорушення, апеляційний суд зазначає таке.
Відповідно до вимог ч.1 ст. 256 КУпАП, у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім`я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, прізвище викривача (за його письмовою згодою), якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи. Якщо правопорушенням заподіяно матеріальну шкоду, про це також зазначається в протоколі.
Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕП1 № 550737 від 26.12.2025, 26 грудня 2025 року о 00:05:00 годин за адресою: м. Дніпро, пр. Богдана Хмельницького, 104, водій ОСОБА_1 керував автомобілем «Nissan Qashqai», д.н.з. НОМЕР_1 , з ознаками алкогольного сп`яніння: запах алкоголю з порожнини рота. Від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку ОСОБА_1 відмовився, чим порушив п. 2.5 Правил дорожнього руху, за що відповідальність передбачена ч.1 ст.130 КУпАП (а.с.1). 
Будь-яких суперечностей або неточностей протокол про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 не містить, у ньому у повній мірі зазначено суть та ознаки вчиненого адміністративного правопорушення, місце його вчинення, вірно зазначено пункт Правил дорожнього руху, порушений водієм, а також інші необхідні дані, передбачені положеннями ч.1 ст. 256 КУпАП.
Апеляційній доводи сторони захисту про те, що часом зупинки автомобіля під керуванням ОСОБА_1 зазначено 00:05:00 годин, у той час як відповідно до відеозапису з нагрудних камер поліцейські починаються спілкування із ОСОБА_1 о 00:08:09 годині, а відеозапис з відеореєстратора службового автомобіля починається о 00:03:00 годин, на переконання апеляційного суду, не впливають на правильність висновків місцевого суду про доведеність вини ОСОБА_1 , якому ставиться у провину саме його відмова, як особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння, відповідальність за яке передбачена ч.1 ст. 130 КУпАП, про що і зазначено у протоколі про адміністративне правопорушення серії ЕП1 № 550737 від 26.12.2025. Розбіжність фіксування часу керування ОСОБА_1 транспортним засобом у декілька хвилин обумовлені тривалістю самої події та жодним чином не свідчить про відсутність в діях ОСОБА_1 , складу інкримінованого йому адміністративного правопорушення, а також не свідчить про неналежність та недопустимість протоколу про адміністративне правопорушення.
Доводи апелянта про те, що рапорт працівника поліції є неналежним доказом, є необґрунтованим, оскільки рапорт є службовим документом, яким поліцейський інформує начальника про законність своїх дій, наведені у рапорті дані повністю узгоджуються з іншими матеріалами провадження щодо послідовності дій працівників поліції при оформлені ними протоколу про адміністративне правопорушення. Доказів заінтересованості працівників поліції у результатах розгляду цієї справи, а також доказів оскарження дій працівників поліції стороною захисту не надано.
Апеляційний суд звертає увагу, що протокол про адміністративне правопорушення та інші процесуальні документи складені уповноваженою державою особою. Проте ні ОСОБА_1 , ні його захисник не скористалися процесуальною можливістю та не зверталися із скаргами на дії працівників поліції до їх безпосереднього керівництва з метою ініціювання службової перевірки або притягнення до дисциплінарної відповідальності посадових осіб, якими були складені відповідні процесуальні документи у цій справі. Також стороною захисту не надано відомостей про те, що останні зверталися до суду в порядку КАС України щодо оскарження дій або бездіяльності відповідних посадових осіб – працівників поліції. 
Відсутність у матеріалах справи направлення ОСОБА_1 на проходження огляду на перебування у стані алкогольного сп`яніння у медичному закладі та акту огляду, на переконання апеляційного суду, не свідчить про порушенням працівниками поліції вимог ст. 266 КУпАП, оскільки ці документи є підставою для проведення огляду в медичному закладі та складається лише у випадку направлення особи до медичного закладу з метою проходження огляд на стан сп`яніння. Натомість, оскільки ОСОБА_1 відмовився від проходження медичного огляду, як на місці зупинки транспортного засобу, так і у медичному закладі, тому у працівників поліції були відсутні правові підстави для їх складання.
Твердження адвоката про відсутність в матеріалах справи доказів відсторонення ОСОБА_1 від керування ТЗ спростовуються матеріалами справи, де в рапорті працівника поліції зазначено, що водія в усній формі було відсторонено від керування транспортним засобом, автомобіль стоїть без порушення ПДР, до того ж, цей факт не спростовує висновки суду щодо винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП. 
Щодо доводів апелянта про порушення працівниками патрульної поліції вимог закону у зв`язку із не роз`ясненням особі, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 прав під час складання протоколу про адміністративне правопорушення, апеляційний суд зазначає, що згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 550737 від 26.12.2025, ОСОБА_1 були роз`яснені його права, передбачені ст. 63 Конституції України та ст. 268 КУпАП, повідомлено про дату, час та місце розгляду справи судом першої інстанції, однак останній підписав протокол за допомогою «галочки», що було зафіксовано на нагрудну камеру поліцейського. Жодних зауважень, клопотань, зокрема і щодо нероз`яснення йому процесуальних прав, водій ОСОБА_1 не заявляв. Крім того, права особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, передбачені ст.268 КУпАП, були відновлені шляхом, зокрема і подання апеляційної скарги та надання їй можливості відстоювати свою позицію в апеляційному суді. Разом з тим, апеляційний суд відзначає, що права, що перелічені в ст. 268 КУпАП, передбачають їх використання під час розгляд справи, зокрема користуватися юридичною допомогою адвоката та оскаржити постанову по справі.
За таких обставин, відсутність даних про роз`яснення особі її прав під час складання протоколу про адміністративне правопорушення, котрий за своєю природою та змістом не є рішенням суб`єкта владних повноважень та не створює обмежень прав чи обов`язків особи, а тому не тягне за собою безумовне закриття провадження у справі за відсутності події і складу адміністративного правопорушення.
Таким чином, на переконання апеляційного суду, суд першої інстанції, дотримуючись принципу неупередженості та об`єктивності, з дотриманням вимог ст.ст.245, 251, 252, 280 КУпАП, дав належну оцінку наявним у справі доказам у їх сукупності та дійшов обґрунтованих висновків про доведеність вини ОСОБА_1 «поза будь-яким розумним сумнівом» у вчиненні ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, а тому підстав для закриття провадження у справі, визначених п.1 ч.1 ст.247 КУпАП, на чому наполягає апелянт, суд апеляційної інстанції не вбачає.
Відповідно до положень ст.23 КУпАП адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчинення нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.
Апеляційний суд вважає, що суддею місцевого суду при постановленні рішення про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП та при накладенні на винну особу адміністративного стягнення у вигляді штрафу у розмірі однієї тисячі неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 17000 грн., з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік, у повній мірі враховані загальні принципи та правила накладення стягнення, передбачені ст.23 та ст.ст.33-35 КУпАП, а також враховано підвищений рівень суспільної небезпеки скоєного винною особою адміністративного правопорушення.
Неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права, які були б підставою для скасування постанови судді та закриття провадження у справі, апеляційним переглядом не встановлено.
Підсумовуючи вищенаведене апеляційний суд дійшов висновків, що доводи апеляційної захисника Заборського О.В. є безпідставними та такими, що задоволенню не підлягають, а постанова судді Чечелівського районного суду міста Дніпра від 09 квітня 2026 року є законною, обґрунтованою та належним чином мотивованою, підстав для її зміни або скасування не вбачається.

На підставі викладеного, керуючись ст.294 КУпАП,-

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу захисника Заборського Олександра Валентиновича, подану в інтересах особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 — залишити без задоволення, а постанову судді Чечелівського районного суду міста Дніпра від 09 квітня 2020 року про притягнення  ОСОБА_1  до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП - залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно, є остаточною й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

СУДДЯ ДНІПРОВСЬКОГО
АПЕЛЯЦІЙНОГО СУДУ В.В. РУДЕНКО