Єдиний унікальний номер 341/701/26 
Номер провадження 2/341/700/26 

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
(заочне)
19 травня 2026 року місто Галич
Галицький районний суд Івано-Франківської області у складі головуючого судді Мергеля М. Р. розглянув заочно у порядку спрощеного позовного провадження без участі сторін цивільну справу за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Солвентіс»» до ОСОБА_1 про стягнення коштів.
УСТАНОВИВ
Представник Лановий Є. М. в інтересах ТзОВ «Фінансова компанія «Солвентіс»»  звернувся до суду з позовом до  ОСОБА_1  про стягнення коштів.
У позові просить стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за кредитним договором від 04.12.2020 № 4254920 у розмірі 31577,0 грн, витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 6000,0 грн та судовий збір у розмірі 2662,40 грн. 
Позовна заява обґрунтована тим, що відповідач не виконує взяті на себе зобов`язання за Договором від 04.12.2020 № 4254920, у зв`язку з чим у нього виникла загальна заборгованість на суму 31577,0 грн, з яких: заборгованість за тілом кредиту становить 5000,0 грн, заборгованість за процентами – 26577,0 грн.
Ухвалою суду від 23.04.2026 відкрито спрощене позовне провадження. Судове засідання призначено на 15.05.2026.
У судове засідання сторони не з`явились.
Представник позивача у позові просить справу розглядати без участі представника позивача, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, не заперечує щодо заочного розгляду справи. 
Відповідач у судове засідання не з`явився, хоч про день, час та місце розгляду справи вважається повідомленим належним чином відповідно до п. 4 ч. 8 ст. 128 ЦПК України. Копію ухвали про відкриття провадження з датою судового засідання надіслано на зареєстровану адресу місця проживання відповідача. Відповідач документи не отримав, оскільки відсутній за зареєстрованою адресою місця проживання.
Водночас до позову долучено докази направлення відповідачу копії позовної заяви з додатками за адресою зареєстрованого місця проживання відповідача: АДРЕСА_1 .
Таким чином, відповідач вважається належним чином повідомленим про час, дату і місце судового засідання. Проте, відзив на позовну заяву відповідач не подав, жодних заяв чи клопотань до суду не надсилав. Ходом розгляду справи не цікавився. У судове засідання не прибув.
Згідно з положеннями ч. 3 статті 211 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності.
Відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
З огляду на приписи ст. ст. 223, 280 ЦПК України суд прийняв рішення про заочний розгляд справи, оскільки відповідач вважається повідомленим належним чином про судове засідання, причини неявки суду не повідомив, відзив не подав, заяв чи клопотань про відкладення судового засідання не подавав, а представник позивача не заперечує щодо заочного розгляду справи.
13.05.2026 представник позивача надіслав клопотання позивача про витребування доказів у АТ КБ «ПриватБанк» для підтвердження виконання зобов`язань за кредитним договором в частині надання коштів відповідачу на його кредитну картку.
З огляду на принцип змагальності, відсутність відзиву та заперечень щодо отримання кредитних коштів відповідачем у межах спірних правовідносин, ураховуючи достатність наданих позивачем доказів для вирішення спору по суті, суд дійшов висновку про відсутність необхідності для задоволення клопотання позивача та витребування відповідних доказів.
Відповідно до частини восьмої статті 178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.
З огляду на викладені обставини, суд дійшов висновку про можливість розгляду справи та ухвалення рішення без участі сторін на підставі наявних матеріалів.
Зважаючи на те, що справа розглядається за правилами спрощеного позовного провадження без участі сторін, відповідно до частини другої статті 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.
Суд, у порядку спрощеного позовного провадження без участі сторін, дослідивши письмові докази, наявні в матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, встановив наступні обставини та дійшов таких висновків.
04.12.2020 між ТзОВ «Алекскредит» та ОСОБА_1 укладено Договір про надання кредиту № 4254920 (далі – Кредитний договір, Договір) (а. с. 11-13). 
Відповідно до п. 1.2 Договору кредитодавець надає позичальнику кредит на інші споживчі цілі (вирішення власних фінансових питань) без додаткового забезпечення у тимчасове, строкове, платне користування, а позичальник зобов`язується повернути кредит і сплатити проценти за користування кредитом (п. 2.34 Правил) та інші платежі відповідно до умов Договору. Кредит надається в національній грошовій одиниці України – гривні.
Згідно з п. 1.3 сума кредиту складає 5000,0 гривень.
Відповідно до п. 1.4 кредит надається позичальнику в сумі, що зазначена в п. 1.3 цього Договору, в безготівковій формі шляхом перерахування на картковий рахунок позичальника.
Згідно з п. 1.5 за цим Договором позичальник сплачує кредитодавцю суму кредиту та проценти за користування кредитом, неустойку (пеню, штраф) (п. 2.26 Правил), яка може нараховуватися у випадку порушення позичальником умов цього Договору, а також комісії банків-емітентів платіжних карт, які використовує позичальник.
Відповідно до п. 1.7 Договору нарахування процентів за користування кредитом здійснюється у наступному порядку:
п. 1.7.1 у випадку використання кредиту (п. 2.20 Правил) менше ніж 5 (п`ять) календарних днів, включаючи дострокове виконання зобов`язань (п. 2.12 Правил), позичальник сплачує фіксовану суму процентів за користування кредитом, яка складає 7,65 % від визначеної в п. 1.3 цього Договору суми кредиту;
п. 1.7.2 у випадку використання позичальником лояльних (покращених) умов кредитування, а саме при повному поверненні суми кредиту (п. 1.3 Договору) та сплати процентів за користування кредитом протягом 18 календарних днів з 04.12.2020 до 22.12.2020 (включно) (Базовий період п. 2.4 Правил) процентна ставка за один день користування кредитом складає 1,53 % (Акційна ставка (п. 2.1 Правил) або Ставка за програмою лояльності (п. 2.34 Правил)). Орієнтовна загальна вартість кредиту при використанні Лояльних (покращених) умов кредитування складає 6377,00 грн, у тому числі основна сума кредиту 5000,0 грн. Проценти за користування кредитом 1377,0 грн;
п. 1.7.3 при використанні позичальником загальних умов кредитування процентні ставки складають:
- в Базовий період з 04.12.2020 до 22.12.2020 (включно) – 1,70 % за один день користування кредитом (Базова процентна ставка (п. 2.3 Правил));
- в Спеціальний період (п. 2.40 Правил) з 23.12.2020 до 20.06.2021 (включно) – 3 % за один день користування кредитом (Спеціальна процентна ставка – п. 2.34 Правил).
Орієнтовна загальна вартість кредиту при використанні загальних умов кредитування складає 6535,40 грн.
Відповідно до п. 7.3 Договору сторони підтверджують, що цей електронний Договір, всі додатки до нього, Додаткові угоди мають таку саму юридичну силу для сторін, як документи, складені на паперових носіях та скріплені власноручними підписами сторін, тобто є вчиненими виключно у письмовій формі у порядку, встановленому Законом України «Про електронну комерцію». 
Цей договір підписаний від імені ОСОБА_1 електронним підписом одноразовим ідентифікатором PS4254920.
До Договору надано паспорт споживчого кредиту з аналогічними умовами кредитування.
Відповідно до копії довідки ТзОВ «ФК «Елаєнс»» від 02.11.2024 цей документ видається ТзОВ «ФК «Елаєнс»» ТзОВ «Алекскредит» на підставі договору від 18/10/17 № 41346335 про надання послуг з переказу грошових коштів та про Інформаційно-технологічну взаємодію та приймання платежів, укладеного між ТзОВ «ФК «Елаєнс»» та ТзОВ «Алекскредит» і є підтвердженням того, що платежі успішно проведені в системі, а саме: 04.12.2020, сума платежу 5000,0 грн, номер картки 4149499117095503 (а. с. 14).
29.10.2025 між ТзОВ «Алекскредит» та ТзОВ «Секвоя капітал» укладено договір факторингу № 29/10/25 (далі – Договір факторингу). 
Виконання умов Договору факторингу підтверджено копіями акта прийому-передачі документів за Договором факторингу від 29.10.2025 № 29/10/25, платіжної інструкції від 30.10.2025, витягу з Реєстру боржників до Договору факторингу від 29.10.2025 № АК-29/10-2025. 
На підставі договору факторингу від 29.10.2025 № 29/10/25 право вимоги за кредитним Договором до відповідача від ТзОВ «Алекскредит» перейшло до ТзОВ «Секвоя капітал».
31.10.2025 між ТзОВ «Секвоя капітал» та ТзОВ «Фінансова компанія «Солвентіс»» укладено договір факторингу № ДФ-31102025 (далі – Договір факторингу). 
Виконання умов Договору факторингу підтверджено копіями акта прийому-передачі документів за Договором факторингу від 31.10.2025 № ДФ-31102025, платіжної інструкції від 05.11.2025, витягу з Реєстру боржників до Договору факторингу від 31.10.2025 № ДФ-31102025. 
На підставі договору факторингу від 31.10.2025 № ДФ-31102025 право вимоги за кредитним Договором до відповідача від ТзОВ «Секвоя капітал» перейшло до ТзОВ ««Фінансова компанія «Солвентіс»».
До матеріалів справи надано розрахунок ТзОВ «Алекскредит» про щоденні нарахування за кредитним договором від 04.12.2020 № 4254920 станом на 29.10.2025, відповідно до якого розмір заборгованості за тілом кредиту сформовано у розмірі 5000,0 грн, заборгованість за процентами у розмірі 28530,0 грн (а. с. 9-10). 

Надаючи правову оцінку установленим обставинам у цій справі та позовним вимогам, суд виходить з такого.
Згідно з приписами статті 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.
Відповідно до положень частини першої статті 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Нормами статті 1055 ЦК України встановлено, що кредитний договір укладається у письмовій формі.
За правилом частини першої статті 205 Цивільного кодексу України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом.
Відповідно до статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів, або іншим чином врегульовується порядок його використання сторонами.
У частині 1 статті 509 ЦК України визначено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.
Загальні правила щодо форми договору визначено статтею 639 ЦК України, згідно з якою: договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлено законом; якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для такого виду договорів не вимагалася; якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі; якщо сторони домовились укласти у письмовій формі договір, щодо якого законом не встановлено письмової форми, такий договір є укладеним з моменту його підписання сторонами; якщо сторони домовилися про нотаріальне посвідчення договору, щодо якого законом не вимагається нотаріального посвідчення, такий договір є укладеним з моменту його нотаріального посвідчення.
За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
У статті 3 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.
Згідно з пунктом 6 частини першої статті 3 Закону України «Про електронну комерцію» електронний підпис одноразовим ідентифікатором - це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших; електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору.
За приписами статті 11 Закону України «Про електронну комерцію», електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства.
Відповідно до частини третьої статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.
Відповідно до частини восьмої статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» у разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-комунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.
Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору.
Інформаційна система суб`єкта електронної комерції, який пропонує укласти електронний договір, має передбачати технічну можливість особи, якій адресована така пропозиція, змінювати зміст наданої інформації до моменту прийняття пропозиції.
Положеннями ст. 12 цього Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.
Абзац другий частини 2 статті 639 ЦК України передбачає, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін, вважається укладеним в письмовій формі.
Договір підписаний  ОСОБА_1 електронним підписом одноразовим ідентифікатором, що свідчить про укладання між ТзОВ «Алекскредит» і відповідачем правочину. Без отримання на мобільний номер телефону відповідача коду, без здійснення входу на сайт товариства за допомогою логіна особистого кабінету і пароля особистого кабінету, без вчинення передбачених Договором і законодавством дій з боку  ОСОБА_1 . Договір не був би укладеним.
Згідно з частиною першою статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Відповідно до пункту першого частини першої статті 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).
Згідно з частиною першою статті 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).
Статтею 514 ЦК України установлено, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.
Відповідно до частини першої статті 1078 ЦК України предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога).
Таким чином, право вимоги за Договором від ТзОВ «Алекскредит» перейшло до ТзОВ ТзОВ «Фінансова компанія «Солвентіс»» на підставі договорів факторингу від 29.10.2025 № 29/10-2025 та від 31.10.2025 № ДФ-31102025.
Суд установив, що за умовами Договору відповідач отримав кредитні кошти (тіло кредиту) у розмірі 5000,0 грн, належних та допустимих доказів на підтвердження повернення отриманих в кредит коштів за Договором не надав.
Таким чином, суд дійшов висновку про те, що заборгованість на підставі Договору в частині тіла кредиту у розмірі 5000,0 грн підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.
Пред`являючи вимоги про стягнення заборгованості, позивач, також, просив стягнути заборгованість за процентами за користування кредитними коштами у сумі 26577,0 грн. 
Вирішуючи спір у цій частині, суд виходить з наступного.
Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. 
Згідно з частиною першою та другою статті 1056-1 ЦК України процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором. Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору.
Дослідивши наданий позивачем розрахунок заборгованості за договором від 04.12.2020 № 4254920 (а. с. 9-10), суд установив, що проценти нараховувались з 05.12.2020 до 22.12.2020 (19 днів) за ставкою 1,70 % на день згідно з п. 1.7.3 Договору, тобто по 85,0 грн. Протягом періоду з 23.12.2020 до 20.06.2021 відповідачу нараховувались проценти за ставкою 3,0 % на день згідно з п. 1.7.3 Договору, тобто по 150,0 грн на день.
Таке нарахування процентів здійснено відповідно до погоджених сторонами Договору умов та в межах строку кредитування (до 20.06.2021).
Такі вимоги є правом позивача і з огляду на принцип диспозитивності, суд не виходить за їх межі. 
Отже, такі вимоги є обгрунтованими і підлягають задоволенню.
Водночас ОСОБА_1 відзиву, будь-яких пояснень чи доказів, які б спростовували вимоги позову, суду не надав.
Підсумовуючи викладене, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позову.
Що стосується вимоги позивача про стягнення з відповідача на його користь витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 6000,0 грн, суд зазначає наступне.
У постанові Верховного Суду від 30 вересня 2020 року у справі № 379/1418/18 (провадження № 61-9124 св 20) вказано, що склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та інше), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Отже, якщо стороною буде документально доведено, що нею понесено витрати на правову допомогу, а саме: надано договір на правову допомогу, акт приймання-передачі наданих послуг, платіжні документи про оплату таких послуг, розрахунок таких витрат, то у суду відсутні підстави для відмови у стягненні таких витрат стороні, на користь якої ухвалено судове рішення.
З наданих до матеріалів справи доказів вбачається, що витрати на професійну правничу допомогу позивач обгрунтовує копією договору про надання правничої допомоги від 02.01.2026 № 43657029/03, укладеним між ТзОВ «ФК «Солвентіс» та ФОП ОСОБА_2 , копією додаткової угоди від 27.03.2026 № 4254920 до договору про надання правничої допомоги від 02.01.2026 № 43657029/03, копією акта надання послуг від 27.03.2026 № 4254920.
Відповідно до частин 4-6 статті 137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
Відповідно до висновків Великої Палати Верховного Суду, які викладено в пунктах 33-34, 37 додаткової постанови від 07.07.2021 у справі № 910/12876/19, нормами процесуального законодавства передбачено такі основні критерії визначення та розподілу судових витрат як їх дійсність, обґрунтованість, розумність і співмірність відповідно до ціни позову з урахуванням складності та значення справи для сторін.
У постанові об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 03.11.2023 у справі № 914/2355/21 висловлено правову позицію, відповідно до якої суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості, пропорційності та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та неспівмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.
Вирішуючи питання про стягнення витрат позивача на правничу допомогу, суд ураховує, складність справи, яка є типовою. Також, суд ураховує неспівмірність між ціною позову (31577,0 грн) та заявленою до стягнення сумою витрат на правничу допомогу (6000,0 грн).
Отже, оцінюючи обгрунтованість заяви позивача в контексті положень частини 4 статті 137 ЦПК України, тобто щодо співмірності витрат на оплату послуг адвоката із складністю справи та обсягом виконаних адвокатом робіт, а також часом, об`єктивно необхідним на їх виконання, суд дійшов висновку, що заявлена позивачем сума в розмірі 6000,0 грн є необгрунтованою, оскільки не відповідає критеріям співмірності заявленої до стягнення суми витрат на професійну правничу допомогу позивача з реальним обсягом такої допомоги, часом, витраченим на надання таких послуг, та критерію реальності таких витрат. 
З урахуванням вищевикладеного, враховуючи складність справи, об`єктивно наданий адвокатом обсяг послуг, затрачений ним час на надання таких послуг, критерій реальності таких витрат та пропорційність складності справи вартості послуг адвоката, не співмірність розміру витрат на оплату послуг адвоката із ціною позову, суд вважає за доцільне стягнути з відповідача на користь позивача витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 3000,0 грн.
Відповідно до статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Приписами частини третьої статті 4 Закону України «Про судовий збір» установлено, що при поданні до суду процесуальних документів, передбачених частиною другою цієї статті, в електронній формі - застосовується коефіцієнт 0,8 для пониження відповідного розміру ставки судового збору.
Таким чином, оскільки позивач подав до суду позовну заяву в електронній формі, то з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сплачений останнім судовий збір у розмірі 2662,40 грн (а. с. 8). 
Оскільки сторони в судове засідання не з`явились, суд, з дотриманням положень частини шостої статті 259, частин четвертої та п`ятої статті 268 ЦПК України, відклав складення повного рішення суду на строк не більше п`яти днів та зазначив датою ухвалення рішення дату його складання. На виконання вимог частини четвертої статті 268 ЦПК України підписав судове рішення без його проголошення. 
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 12, 13, 76-81, 128, 141, 178, 223, 247, 258, 259, 263-265, 268, 272- 274, 280, 284, 354, 355 ЦПК України, суд
УХВАЛИВ
Позов товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Солвентіс»» до ОСОБА_1 про стягнення коштів задовольнити повністю.
Стягнути із  ОСОБА_1  на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Солвентіс»» заборгованість за Договором від 04.12.2020 № 4254920 у розмірі 31577,0 грн, з яких: заборгованість за тілом кредиту становить 5000,0 грн, заборгованість за процентами – 26577,0 грн.
Стягнути з  ОСОБА_1  на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Солвентіс»»  витрати зі сплати судового збору у розмірі 2662,40 грн.
Апеляційна скарга подається учасниками справи до Івано-Франківського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення суду.
Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Повний текст рішення складено 19.05.2026.
Учасники справи:
позивач – товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Солвентіс»», місцезнаходження: вул. Симона Петлюри, буд. 21/1, м. Бровари, Київська область, код ЄДРПОУ: 43657029;
відповідач – ОСОБА_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 .

  Суддя	Микола МЕРГЕЛЬ