Справа № 991/3380/26
Провадження 1-кс/991/3390/26
У Х В А Л А

23.04.2026           м. Київ

Слідча суддя Вищого антикорупційного суду (далі - ВАКС) ОСОБА_1 , за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 , у відкритому судовому засіданні у кримінальному провадженні № 42020160000000766, 
за підозрою, зокрема,  ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 27, ч. 5 ст. 191, ч. 3 ст. 209 КК України,
а також за ч. 5 ст. 191, ч. 1 ст. 384 КК України,
за участі детектива ОСОБА_4 , захисника ОСОБА_5 ,
в с т а н о в и л а:
1.05.04.2026 захисник підозрюваного ОСОБА_6 - адвокат ОСОБА_5 засобами поштового зв`язку звернувся до ВАКС зі скаргою на повідомлення ОСОБА_3 про підозру у чиненні кримінальних правопорушень у кримінальному провадженні № 42020160000000766, яке просив скасувати.
2.09.04.2026 скарга надійшла до ВАКС і цього ж дня для розгляду скарги визначено слідчу суддю ОСОБА_1 . 
3.Скарга мотивована тим, що 19.11.2025 детектив склав повідомлення про підозру ОСОБА_3 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 27, ч. 5 ст. 191, ч. 3 ст. 209 КК України.
4.На переконання захисника, підозра ОСОБА_3 є необґрунтованою.
5.Захисник зауважив, що ОСОБА_3 підозрюється у заволодінні майном ДП «ЧОРАЗМОРШЛЯХ». Такий злочин з об`єктивної сторони характеризується протиправністю та безоплатністю обернення службовою особою чужого майна на свою користь чи користь інших осіб, вчинене з використанням свого службового становища всупереч інтересам служби.
6.Захисник звернув увагу, що згідно з матеріалами досудового розслідування майно ДП «ЧОРАЗМОРШЛЯХ» придбане ОСОБА_7 з торгів за 13 500 000 грн, а в подальшому внесене до статутного капіталу ТОВ «ЧОРНОМОР-БРИЗБУД» та продане останнім за 15 000 000 грн ОСОБА_3 , який таке підприємство створив.
7.На переконання захисника, за таких обставин майно одержане ОСОБА_3 не безоплатно. Тому описане діяння не містить ознак злочину, передбаченого статтею 191 КК України.
8.Окрім того, захисник зауважив, що сторона обвинувачення інкримінувала ОСОБА_3 вибуття майна з власності ДП «ЧОРАЗМОРШЛЯХ» всупереч Закону України «Про перелік об`єктів права державної власності, що не підлягають приватизації» від 07.07.1999 року, який забороняв це робити. Проте ДП «ЧОРАЗМОРШЛЯХ» в цьому законі не значиться, але є дещо схоже. Однак будь-які помилки органу державної влади, на думку захисника, не повинні виправлятись за рахунок зацікавленої особи. До того ж, захисник вважає, що сам факт продажу майна підприємства, яке знаходиться в переліку наведеного закону на виконання судового рішення про стягнення заробітної плати для працівників таких підприємств є законним з врахуванням принципу остаточності судового рішення, що мало місце і в цій справі.
9.Також захисник звернув увагу, що на думку сторони обвинувачення діяння, яке було злочинним з боку ОСОБА_3 полягало в тому, що останній фінансував дії ОСОБА_8 , ОСОБА_7 та ТОВ «Протто-Газолін», які узгоджено приймали участь в торгах по продажу майна ДП «ЧОРАЗМОРШЛЯХ», таким чином, спотворили їх результати. Проте участь в торгах брали шість учасників, що свідчить про існування активної конкуренції під час такої процедури. До того ж, якщо факт продажу майна не вважався злочином, то дії у вигляді фінансування учасників торгів ніколи не вважались кримінальним правопорушенням.
10.За таких обставин, захисник вважає, що факти та діяння, які інкриміновані ОСОБА_3 не містять ознак кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 191 КК України. Тому відсутня «обґрунтована підозра», що також свідчить про неможливість легалізації відповідного майна, як здобутого злочинним шляхом.
11.Також захисник звернув увагу на недопустимість доказів, якими сторона обвинувачення обґрунтовує підозру, позаяк такі долучені до матеріалів скарги у копіях, а не в оригіналах чи дублікатах. До того ж, на думку захисника, докази зібрані СУ ГУНП в Одеській області із порушенням підслідності. 
12.Окрім того, захисник вважає, що ОСОБА_3 не набув статусу підозрюваного.
13.Захисник звернув увагу, що сторона обвинувачення достеменно знала, що 18.02.2022 ОСОБА_3 виїхав за кордон і на територію України донині не повернувся. Попри це, сторона обвинувачення повідомлення про підозру ОСОБА_3 у вчиненні кримінальних правопорушень направила поштою за останнім відомим місцем проживання в Києві, місцем роботи в Миколаєві, на електронну пошту, на месенджери мобільного телефону та зареєструвала в ТОВ «КУЖЕ Новосервіс», яке ймовірно обслуговувало місце проживання в Києві для передачі останньому. Разом із цим жодна із наведених дій не підтвердила факту вручення повідомлення про підозру або ознайомлення з таким документом іншим шляхом. 
14.Захисник звернув увагу, що сторона обвинувачення не опублікувала повідомлення про підозру в засобах масової інформації загальнодержавної сфери розповсюдження та на офіційному веб-сайті Офісу Генерального прокурора. 
15.Окрім того, позаяк ОСОБА_3 перебував за кордоном, то на переконання захисника повідомлення про підозру мало вручатись згідно з міжнародним договором про правову допомогу, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України, а за відсутності такого - за допомогою дипломатичного (консульського) представництва. Проте це взагалі відкинуто стороною обвинувачення з мотиву необізнаності про конкретне місце проживання ОСОБА_3 і значного часу для такої процедури.
16.Також захисник звернув увагу, що володіючи даними про те, що ОСОБА_3 виїхав з України на територію держави-агресора, сторона обвинувачення не вжила заходи для з`ясування місця проживання ОСОБА_3 за кордоном.
17.На думку захисника, детективи, знаючи номер телефону ОСОБА_3 , могли відслідкувати його місцезнаходження і зобов`язані були це зробити до повідомлення про підозру.
18.На думку захисника, позаяк вручення повідомлення про підозру ОСОБА_3 не відбулось, а інші передбачені законом дії щодо вручення такого документу за кордоном або ознайомлення з ним іншим шляхом не вчинені, то останній не набув статусу підозрюваного.
19.Детектив ОСОБА_4 заперечував щодо задоволення скарги, надавши слідчій судді копії матеріалів кримінального провадження, якими сторона обвинувачення обґрунтовує свою позицію.
20.На переконання детектива підозра є обґрунтованою, а доводи захисника спростовуються матеріалами досудового розслідування. 
21.Щодо доводів про неналежне вручення повідомлення про підозру детектив звернув увагу на дискреційність повноважень детективів у виборі способу повідомлення про підозру. Зокрема, він вважає, що ст. 135 КПК України передбачає декілька альтернативних способів повідомлення про підозру. У зв`язку із цим застосування міжнародної правової допомоги не є обов`язковим.
22.Також детектив звернув увагу, що на момент складання повідомлення про підозру сторона обвинувачення не володіла достовірними даними щодо місця проживання ОСОБА_3 за кордоном, а також даними щодо реальної можливості вручення процесуальних документів через компетентні органи іноземної держави.
23.Заслухавши сторони, дослідивши матеріали скарги, слідча суддя доходить наступного.
24.Відповідно до п. 10 ч. 1 ст. 303 КПК України на досудовому провадженні можуть бути оскаржені повідомлення слідчого, дізнавача, прокурора про підозру після спливу одного місяця з дня повідомлення особі про підозру у вчиненні кримінального проступку або двох місяців з дня повідомлення особі про підозру у вчиненні злочину, але не пізніше закриття прокурором кримінального провадження або звернення до суду із обвинувальним актом - підозрюваним, його захисником чи законним представником.
25.Слідча суддя вважає, що скарга подана особою, яка має право подавати таку скаргу, а саме захисником підозрюваного, на рішення та дію, що підлягають оскарженню відповідно до п. 10 ч. 1 ст. 303 КПК України. 
26.Згідно із ч. 1 ст. 306 КПК України скарги на рішення, дії чи бездіяльність слідчого, дізнавача чи прокурора розглядаються слідчим суддею місцевого суду, а в кримінальних провадженнях щодо кримінальних правопорушень, віднесених до підсудності Вищого антикорупційного суду, - слідчим суддею Вищого антикорупційного суду. 
27.У силу ч. 2 ст. 33-1 КПК України слідчі судді Вищого антикорупційного суду здійснюють судовий контроль за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальних провадженнях щодо кримінальних правопорушень, віднесених до підсудності Вищого антикорупційного суду відповідно до частини першої цієї статті.
28.Остання встановлює, що Вищому антикорупційному суду підсудні кримінальні провадження стосовно корупційних кримінальних правопорушень, передбачених в примітці ст. 45 КК України (статтями 191, 262, 308, 312, 313, 320, 357, 410 КК України, у випадку їх вчинення шляхом зловживання службовим становищем, та кримінальні правопорушення, передбачені статтями 210, 354, 364, 364-1, 365-2, 368-369-2 КК України), а також статтями 206-2, 209, 211, 366-2, 366-3 КК України. Водночас, повинна бути наявна хоча б одна з умов, передбачених пунктами 1-3 ч. 5 ст. 216 КПК України.
29.Пункт 2 ч. 5 ст. 216 КПК України як умову віднесення кримінального провадження до підсудності Вищого антикорупційного суду визначає завдання шкоди у кримінальних правопорушеннях, передбачених, зокрема ст. 191 КК України, розмір якої у п`ять тисяч і більше разів перевищує розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на час вчинення кримінального правопорушення, якщо кримінальне правопорушення вчинено службовою особою суб`єкта господарювання, у статутному капіталі якого частка державної або комунальної власності перевищує 50 відсотків.
30.Згідно з підозрою, ОСОБА_3 з корисливих мотивів у співучасті із виконувачем обов?язків начальника ДП «Чоразморшлях» ОСОБА_9 , ОСОБА_10 та ОСОБА_7 фінансував вчинення, керував підготовкою та вчиненням заволодіння, а також заволодів виробничим будинком з господарськими (допоміжними) будівлями та спорудами, який розташований за адресою: АДРЕСА_2 , загальною площею 3026 кв. м, вартістю 59 717 000 грн, тобто вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 27, ч. 5 ст. 191 КПК України.
31.Окрім того, у цьому кримінальному провадженні до ЄРДР внесено відомості за ч. 5 ст. 191 КК України про те, що службові особи ДП «ЧОРАЗМОРШЛЯХ», використовуючи підроблені документи, привласнили кошти підприємства в сумі 11 154 692,72 грн шляхом перерахування на банківські рахунки комерційних структур, які мають ознаки фіктивності /а.с. 4 т. 3/.
32.Отже, скарга подана у кримінальному провадженні щодо кримінального правопорушення, віднесеного до підсудності Вищого антикорупційного суду, згідно зі статтями 33-1, 216 КПК України, а тому розгляд скарги захисника належить до повноважень слідчої судді Вищого антикорупційного суду.
33.Поряд з цим, слідча суддя бере до уваги, що ОСОБА_3 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 209 КК України, а також у цьому кримінальному провадженні розслідуються обставини вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 384 КК України.
34.Тому з урахуванням положень п. 20-2 розділу XІ «Перехідні положення» КПК України, слідча суддя вважає, що загалом по такій скарзі має здійснюватися судовий контроль Вищим антикорупційним судом.
35.На підставі викладеного, скарга відповідає вимогам ст. 303 та ч. 1 ст. 306 КПК України.
36.Слідча суддя зазначає, що КПК України не містить критеріїв перевірки повідомлення про підозру відповідно до п. 10 ч. 1 ст. 303 КПК України.
37.Отже, під час здійснення такого провадження слідча суддя виходить із засади диспозитивності, відповідно до якої слідчий суддя у кримінальному провадженні вирішує лише ті питання, що винесені на його розгляд сторонами та віднесені до його повноважень КПК України (ч. 3 ст. 26 КПК України). А це здійснення у порядку, передбаченому цим Кодексом, судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні (п. 18 ч. 1 ст. 3). 
38.Виходячи із наведеного, доводів захисника, під час цього розгляду слідчій судді належить перевірити дотримання прав, свобод та інтересів ОСОБА_6 у кримінальному провадженні у зв`язку із повідомленням йому про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень. 
39.Стаття 276 КПК України встановлює випадки повідомлення особі про підозру, серед яких, наявність достатніх доказів для підозри особи у вчиненні кримінального правопорушення, що мало місце у межах цього кримінального провадження.
40.Відповідно до ч. 1 ст. 277 КПК України повідомлення має містити такі відомості: (1) прізвище та посаду слідчого, прокурора, який здійснює повідомлення; (2) анкетні відомості особи (прізвище, ім`я, по батькові, дату та місце народження, місце проживання, громадянство), яка повідомляється про підозру; (3) найменування (номер) кримінального провадження, у межах якого здійснюється повідомлення; (4) зміст підозри; (5) правова кваліфікація кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється особа, із зазначенням статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність; (6) стислий виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється особа, у тому числі зазначення часу, місця його вчинення, а також інших суттєвих обставин, відомих на момент повідомлення про підозру; (7) права підозрюваного; (8) підпис слідчого, прокурора, який здійснив повідомлення.
41.Слідча суддя звертає увагу, що повідомлення про підозру містить такі відомості.
42.Водночас, доводи захисника стосуються порядку повідомлення про підозру, наявності достатніх доказів для підозри особи у вчиненні кримінального правопорушення; правової кваліфікації кримінального правопорушення; фактичних обставин кримінального правопорушення.
43.Отже, слідчій судді належить перевірити такі обставини. 
44.Найперше слідча суддя звертає увагу на дотримання порядку повідомлення ОСОБА_3 про підозру.
45.З матеріалів клопотання встановлено, що 19.11.2025 детектив НАБУ ОСОБА_11 , за погодженням із прокурором САП ОСОБА_12 , склала письмове повідомлення про підозру ОСОБА_3 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 27, ч. 5 ст. 191, ч. 3 ст. 209 КК України /а.с. 18-26 т. 1/.
46.Підозрюваним є (1) особа, якій у порядку, передбаченому статтями 276-279 цього Кодексу, повідомлено про підозру, (2) особа, яка затримана за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення, або (3) особа, щодо якої складено повідомлення про підозру, однак його не вручено їй внаслідок невстановлення місцезнаходження особи, проте вжито заходів для вручення у спосіб, передбачений цим Кодексом для вручення повідомлень (ч. 1 ст. 42 КПК України).
47.Тобто, кримінальний процесуальний закон визначає три рівнозначні випадки, за відповідності яким, особа вважається такою, що є підозрюваною у кримінальному провадженні.
48.У обставинах цього кримінального провадження стосовно ОСОБА_3 йдеться про третій випадок, передбачений ч. 1 ст. 42 КПК України - підозрюваним є особа, щодо якої складено повідомлення про підозру, однак його не вручено їй внаслідок невстановлення місцезнаходження особи, проте вжито заходів для вручення у спосіб, передбачений КПК України для вручення повідомлень.
49.Отож, для перевірки того, чи ОСОБА_3 набув статусу підозрюваного, необхідно встановити наявність таких фактів: (1) складення щодо особи повідомлення про підозру; (2) невручення повідомлення про підозру внаслідок невстановлення місцезнаходження особи, відносно якої його складено; (3) вжиття заходів для вручення зазначеного повідомлення у спосіб, передбачений кримінальним процесуальним законом для вручення повідомлень.
50.Відповідно до ч. 1 ст. 278 КПК України письмове повідомлення про підозру вручається в день його складення слідчим або прокурором, а у випадку неможливості такого вручення - у спосіб, передбачений цим Кодексом для вручення повідомлень.
51.Отже, слідча суддя враховує, що КПК України не передбачає обов`язку чи права детектива відкласти вручення повідомлення про підозру та чекати настання сприятливих обставин для його вручення. Адже, системне тлумачення ч. 1 ст. 42 та ч. 1 ст. 278 КПК України вказує на те, що слідчий чи прокурор зобов`язані у день складення повідомлення про підозру її вручити безпосередньо, якщо протягом цього дня, намагаючись безпосередньо вручити повідомлення про підозру, вони не можуть встановити місцезнаходження особи, то зобов`язані вжити заходів для вручення повідомлення про підозру в спосіб, передбачений цим Кодексом для вручення повідомлень. 
52.Позаяк ОСОБА_3 18.02.2022 покинув територію України /а.с. 47 т. 1/, то вочевидь за місцем проживання не перебував і вручення письмового повідомлення про підозру в день його складення було неможливим.
53.19.11.2025, тобто у день складення повідомлення ОСОБА_3 про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, детектив здійснив виїзд за останнім відомим місцем реєстрації проживання ОСОБА_3 за адресою: АДРЕСА_1 /а.с. 46 т. 1, а.с. 242 (з) т. 2/, де перебувала особа жіночої статті. Після цього прибула охорона будинку, яка телефоном зв`язалась із особою на ім`я ОСОБА_13 , яка на даний момент проживає у квартирі. Своєю чергою, особа на ім`я ОСОБА_13 повідомила, що названу квартиру орендує більше року, проте ОСОБА_3 не знає /а.с. 32, 33, 123, 124 т. 1/.
54.Надалі цього ж дня детектив вжив такі заходи щодо повідомлення ОСОБА_3 про підозру відповідно до ст. 135 КПК України:
-вручив письмове повідомлення про підозру ОСОБА_3 від 19.11.2025 представнику житлово-експлуатаційної організації за останнім відомим місцем проживання ОСОБА_3 за адресою: АДРЕСА_1 , а саме ТОВ «КОМПАНІЯ З УПРАВЛІННЯ ТА ЖИТЛОВОЇ ЕКСПЛУАТАЦІЇ «НОВОСЕРВІС»; 
-відправив знімки екрану із письмовим повідомленням про підозру ОСОБА_3 від 19.11.2025 на електронну скриньку ІНФОРМАЦІЯ_2 , яку використовує ОСОБА_3 /а.с. 121 - 122 т. 2/; 
-відправив знімки екрану письмового повідомлення про підозру ОСОБА_3 з мобільного телефону детектива за абонентським номером НОМЕР_1 , яким користується ОСОБА_3 /а.с. 46, 149 - 150 т. 1, а.с. 181-185, 242 (з), 243 т. 2/ за допомогою мобільних додатків, що дозволяють дзвонити і відправляти електронні повідомлення іншим користувачам: «WhatsApp», «Telegram», «Viber», «Signal», та щодо прочитання ОСОБА_3 відповідних повідомлень у додатку «Telegram» отримано відповідні сповіщення; 
-відправив письмове повідомлення про підозру ОСОБА_3 поштою з описом вкладення за адресою: м. Миколаїв, вул. Поперечна сьома, буд. №1, офіс №8, де здійснює господарську діяльність ТОВ «ГОТЕЛЬ ГРУПП», директором якого є ОСОБА_3 /а.с. 123-132 т. 1/.
55.Своєю чергою захисник вважає, що жодна із наведених дій не підтвердила факту вручення повідомлення про підозру або ознайомлення з таким документом іншим шляхом. 
56.Однак відповідно до положень статей 42, 135 КПК України особа набуває статусу підозрюваного за умови вжиття заходів для вручення повідомлення по підозру, а не підтвердження факту вручення. А тому всі покликання захисника з цього приводу є необґрунтованими. 
57.До того ж, відповідно до статей 42, 278 КПК України для набуття статусу підозрюваного достатньо вжити заходів для вручення повідомлення про підозру лише в один зі способів, передбачених ст. 135 КПК України.
58.В обставинах цього провадження вручення повідомлення про підозру житлово-експлуатаційній організації за останнім відомим місцем проживання ОСОБА_3 , адміністрації за місцем роботи останнього, дає обґрунтовані підстави стверджувати про набуття ОСОБА_3 статусу підозрюваного.
59.Відповідно, решта покликань захисник щодо використання інших способів вручення повідомлення про підозру не мають правового значення.
60.Отже, ОСОБА_3 набув статусу підозрюваного. 
61.Зазначене не спростовується покликаннями захисника про те, що підозрюваний перебував за межами України і детектив відповідно до ч. 7 ст. 135, ч. 1 ст. 566 КПК України не використав міжнародну правову допомогу.
62.Так, з огляду на положення ч. 1 ст. 278 КПК України, повідомлення особі про підозру у вчиненні кримінального правопорушення у випадку неможливості його вручення здійснюється у спосіб, передбачений цим Кодексом для вручення повідомлень, зокрема, у порядку ст. 135 КПК України.
63.Так, ч. 1 цієї статті визначає, що особа викликається до слідчого, прокурора, слідчого судді, суду шляхом вручення повістки про виклик, надіслання її поштою, електронною поштою чи факсимільним зв`язком, здійснення виклику по телефону або телеграмою.
64.Отже, наведена норма встановлює декілька способів виклику особи: (1) шляхом вручення повістки про виклик, (2) шляхом надіслання повістки поштою, (3) шляхом надіслання повістки електронною поштою; (4) шляхом надіслання повістки факсимільним зв`язком; (5) шляхом здійснення виклику по телефону; (6) шляхом здійснення виклику телеграмою. 
65.Далі, в частинах 2, 4, 5, 7 цієї ж статті законодавець деталізує саме такий спосіб виклику особи як вручення повістки шляхом визначення осіб, яким здійснюється вручення, в залежності від певних конкретних обставин: дорослому члену сім`ї особи чи іншій особі, яка з нею проживає, житлово-експлуатаційній організації за місцем проживання особи або адміністрації за місцем її роботи - у разі тимчасової відсутності особи за місцем проживання (ч. 2); батьку, матері, усиновлювачу або законному представнику - щодо неповнолітньої особи (ч. 4); піклувальнику - щодо обмежено дієздатної особи (ч. 5); згідно з міжнародним договором про правову допомогу, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України, а за відсутності такого - за допомогою дипломатичного (консульського) представництва - щодо особи, яка проживає за кордоном (ч. 7).
66. Водночас, ч. 6 ст. 135 КПК України встановлює перелік осіб, які можуть здійснити виклик виключно у спосіб вручення повістки про виклик: працівником органу зв`язку, працівником правоохоронного органу, слідчим, прокурором, а також секретарем судового засідання, якщо таке вручення здійснюється в приміщенні суду.
67.Поряд з цим, ч. 3 ст. 135 КПК України встановлює, що особа, яка перебуває під вартою, викликається через адміністрацію місця ув`язнення. Наведене вказує на те, що будь-який спосіб виклику, з передбачених у ч. 1 (вручення повістки про виклик, надіслання повістки поштою, надіслання повістки електронною поштою; надіслання повістки факсимільним зв`язком; здійснення виклику по телефону; здійснення виклику телеграмою) щодо особи, яка перебуває під вартою, має здійснюватися через адміністрацію місця ув`язнення.
68.І, наостанок, щодо особи, стосовно якої існують достатні підстави вважати, що така особа виїхала та/або перебуває на тимчасово окупованій території України, території держави, визнаної Верховною Радою України державою-агресором, за умови обґрунтованої неможливості вручення їй такої повістки згідно з частинами першою, другою, четвертою - сьомою цієї статті, тобто, будь-яким із таких способів, повістка про виклик публікується в засобах масової інформації загальнодержавної сфери розповсюдження та на офіційному веб-сайті Офісу Генерального прокурора.
69.Наведене, переконливо свідчить про те, що КПК України щодо особи, яка проживає за кордоном, встановлює декілька способів її виклику: (1) шляхом вручення повістки про виклик, у такому разі, виключно згідно з міжнародним договором про правову допомогу, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України, а за відсутності такого - за допомогою дипломатичного (консульського) представництва - щодо особи, яка проживає за кордоном; (2) шляхом надіслання повістки поштою, (3) шляхом надіслання повістки електронною поштою; (4) шляхом надіслання повістки факсимільним зв`язком; (5) шляхом здійснення виклику по телефону; (6) шляхом здійснення виклику телеграмою.
70.Отже, повідомлення особі, яка проживає за кордоном, про підозру у вчиненні кримінального правопорушення із використанням міжнародної правової допомоги це лише один із способів повідомлення, який може бути використаний на рівні з іншими.
71.До того ж, відсутні підстави вважати, що на час повідомлення про підозру сторона обвинувачення володіла конкретними та достатніми відомостями, які б дали можливість встановити місце проживання ОСОБА_3 за кордоном.
72.Своєю чергою, захисник звернув увагу, що володіючи даними про те, що ОСОБА_3 виїхав з України, сторона обвинувачення не вжила заходи для з`ясування місця проживання ОСОБА_3 за кордоном. Зокрема, до повідомлення ОСОБА_3 про підозру сторона обвинувачення, знаючи номер телефону ОСОБА_3 , могла відслідкувати місцезнаходження останнього. Захисник зауважив, що відповідні дані, з яких слідує, що ОСОБА_3 постійно знаходиться на території Швейцарської Конфедерації, сторона обвинувачення здобула лише у 2026 році.
73.Однак КПК України не передбачає можливості розшуку особи до набуття статусу підозрюваного, чи з метою набуття такого статусу.
74.Поряд з цим, за умови все ж одержання таких даних, останні не дозволили б відстежувати місцезнаходження ОСОБА_3 в режимі реального часу. 
75.Належним підтвердженням цього є також те, що незважаючи на наявність тимчасового захисту на території Швейцарії, місцезнаходження ОСОБА_3 лише у жовтні 2025 року фіксувалось також у зоні дії базових станцій на території Франції, Німеччини та Туреччини /а.с. 5-60 т. 3/.
76.Окрім того, захисник звернув увагу, що сторона обвинувачення, володіючи даними про те, що ОСОБА_3 виїхав на територію держави-агресора, не опублікувала повідомлення про підозру в засобах масової інформації загальнодержавної сфери розповсюдження та на офіційному веб-сайті Офісу Генерального прокурора. 
77.Згідно з ч. 8 ст. 135 КПК України повістка про виклик особи, стосовно якої існують достатні підстави вважати, що така особа виїхала та/або перебуває на тимчасово окупованій території України, території держави, визнаної Верховною Радою України державою-агресором, у випадку обґрунтованої неможливості вручення їй такої повістки згідно з частинами першою, другою, четвертою - сьомою цієї статті, публікується в засобах масової інформації загальнодержавної сфери розповсюдження та на офіційному веб-сайті Офісу Генерального прокурора.
78.Однак, ця норма до ОСОБА_3 не застосовна, адже вручення йому повідомлення про підозру відбулось іншими передбаченими ст. 135 КПК України способами.
79.Щодо решти доводів захисника слідча суддя виходить з такого.
80.Стандарт «достатніх підстав (доказів)» використовуються в широкому колі різноманітних ситуацій, що виникають під час кримінального провадження, тому вони не є сталими, а залежать від конкретної ситуації, цілі прийняття тих чи інших рішень (вчинення дій) та їх правових наслідків. Поряд з цим, вони застосовуються як для прийняття процесуальних рішень слідчими суддями (судом) (статті 157, 163, частина 5 статті 234, 260 та інші статті КПК України), так і слідчими, прокурорами (статті 134, 271, 276 КПК України та інші).
81.У цьому контексті також необхідно з`ясувати, яким є рівень цього стандарту саме з метою повідомлення особі про підозру.
82.Рівень обґрунтованості, доведеності підозри має корелювати зі ступенем обмеження прав і свобод підозрюваного, що випливають (можуть бути пов`язані) із прийняття відповідного процесуального рішення (вчинення процесуальної дії): чим більшим є втручання в права, свободи і законні інтереси людини, тим більшою має бути «вага» і «якість» доказів, якими обґрунтовується її причетність до скоєння відповідного кримінального правопорушення. Водночас, стандарти доказування (переконання) поступово зростають з перебігом ефективного розслідування та потребують більш глибокого обґрунтування, що повного мірою узгоджується із об`єктивним розширенням можливостей сторони обвинувачення в цьому напрямку.
83.Отже, рівень такого стандарту доказування і відповідно його перевірки слідчим суддею залежить від (1) рівня обмеження прав, свобод та інтересів людини внаслідок повідомленням її про підозру та (2) терміну здійснення ефективного розслідування.
84.У разі, коли повідомлення про підозру спричинює лише виникнення обов`язків підозрюваного, які передбачені пунктами 1 та 3 частини 7 статті 42 КПК України, та не тягне для нього інших обмежень, то і наявність достатніх доказів для підозри особи у вчиненні кримінального правопорушення повинна досягати мінімального рівня відповідного стандарту доказування (переконання), необхідного для виправдання зазначеного вище втручання в права, свободи і законні інтереси людини.
85.Окрім того, з моменту повідомлення особі про підозру, вона набуває статусу підозрюваного. Оскільки обсяг процесуальних прав підозрюваного (стаття 42 КПК України) значно більший, ніж у особи, якій таке повідомлення ще не вручене (хоча фактичні обставини можуть свідчити про подібну перспективу), вона набуває можливостей активно себе захищати, відстоювати свою позицію у кримінальному провадженні, з моментом повідомлення особі про підозру фактично пов`язується початок реалізації принципу змагальності в кримінальному процесі.
86.Саме у зв`язку із зазначеним вище, п. 3 ч.1 ст. 276 КПК України закріплює обов`язок, а не право здійснити повідомлення про підозру. Адже неповідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення за наявності достатніх доказів для цього тягне порушення таких загальних засад кримінального провадження, як забезпечення права на захист та змагальність сторін.
87.Водночас, згідно з ухвалою слідчого судді від 08.04.2026 у справі № 991/13063/25 підозрюваному ОСОБА_3 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою /а.с. 157-166 т. 1/. З цього приводу слідча суддя зазначає, що застосування до підозрюваного такого запобіжного заходу спричинено перш за все набуттям ним статусу підозрюваного. Відтак, це потягло за собою більш суттєві обмеження прав та свобод, аніж передбачено пунктами 1 та 3 частини 7 статті 42 КПК України.
88.З огляду на наведене, для з`ясування питання наявності підстав для повідомлення особі про підозру в обставинах цього кримінального провадження застосовується стандарт «обґрунтованої підозри». Адже останній відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 132 КПК використовується для обґрунтування необхідності значно серйознішого обмеження прав, свобод і законних інтересів людини через, зокрема, застосування заходів забезпечення кримінального провадження.
89.Водночас, КПК України не встановлює критеріїв визначення обґрунтованості підозри. Однак кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики ЄСПЛ (ч. 5 ст. 9 КПК України). 
90.У практиці останнього «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення (рішення ЄСПЛ у справі «Нечипорук і Йонкало проти України» (Nechiporuk and Yonkalo v. Ukraine), від 21.04.2011, заява №42310/04, п. 175).
91.Вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення (рішення ЄСПЛ у справі «Мюррей проти Сполученого Королівства» (Murray v. The United Kingdom), від 28.10.1994, заява № 14310/88, п. 55).
92.Тобто, стандарт «обґрунтована підозра», який використовується на стадії досудового розслідування, є значно нижчим, аніж на стадії вирішення судом питання про винуватість чи невинуватість особи у вчиненні кримінального правопорушення після отримання обвинувального акта. Адже обґрунтованість залежить від усіх обставин, проте факти, що в сукупності дають підстави для підозри, не мають бути такого ж рівня як ті, що необхідні для обвинувачення, або навіть винесення вироку (рішення ЄСПЛ у справі «Мерабішвілі проти Грузії» (Merabishvili v. Georgia) від 28.11.2017, заява №72508/13, п. 184).
93.Отже, під час перевірки, чи наявна обґрунтована підозра вчинення ОСОБА_3 кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 27, ч. 5 ст. 191, ч. 3 ст. 209 КК України, слідча суддя з`ясовує, чи наявні факти або інформація, які б могли переконати об`єктивного спостерігача у тому, що особа, про яку йдеться, своїми діями могла вчинити кримінальне правопорушення, а також, чи такі виправдовують подальше розслідування.
94.19.11.2025 ОСОБА_3 повідомлено про підозру (1) в організації заволодіння чужим майном шляхом зловживання службовою особою своїм службовим становищем, вчиненому в особливо великих розмірах за попередньою змовою групою осіб, тобто у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 3 ст. 27 ч. 5 ст. 191 КК України, а також (2) у набутті, володінні майном, щодо якого фактичні обставини свідчать про його одержання злочинним шляхом, у тому числі вчиненні правочинів з таким майном, вчиненні дій, спрямованих на приховування, маскування походження такого майна або володіння ним, вчиненому за попередньою змовою групою осіб в особливо великому розмірі особою, яка знала, що таке майно прямо чи опосередковано, повністю чи частково одержано злочинним шляхом, тобто у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 3 ст. 209 КК України /а.с. 18-26, 114 (з) - 122 (з) т. 1/.
95.За змістом повідомлення ОСОБА_3 про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, у силу низки нормативно-правових актів до 19.10.2019 нерухоме майно ДП «ЧОРАЗМОРШЛЯХ» не могло бути відчужене, вилучене, передане до статутного капіталу господарських організацій і щодо такого майна не могли вчинятися дії, наслідком яких може бути їх відчуження, а починаючи з 20.10.2019, нерухоме майно ДП «ЧОРАЗМОРШЛЯХ» не могло бути відчужене в порядку Закону України «Про виконавче провадження», окрім стягнення грошових коштів і товарів, що були передані в заставу за кредитними договорами; таке майно могло відчужуватись за погодженням Уповноваженого органу управління та з дозволу Фонду державного майна України шляхом приватизації.
Так, наказом Фонду державного майна України від 20.11.2019 № 1140 «Про внесення змін до наказу Фонду державного майна України від 27.12.2018 № 637 «Про затвердження переліків об`єктів малої приватизації, що підлягають приватизації в 2019 році» зі змінами до Переліку єдиних майнових комплексів державних підприємств та їх структурних підрозділів, у тому числі, ті, що передані в оренду, включено майновий комплекс ДП «ЧОРАЗМОРШЛЯХ», розташований за адресою: Одеська область, м. Чорноморськ (Іллічівськ), смт. Олександрівка, вул. Судноремонтна, 35.
Наказом Фонду державного майна України від 03.12.2019 № 1242 ухвалено рішення про приватизацію єдиного майнового комплексу ДП «ЧОРАЗМОРШЛЯХ», а наказом Міністерства інфраструктури України від 18.12.2019 року № 880 функції управління підприємством передано до сфери управління Фонду державного майна України.
Згідно із повідомленням про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень ОСОБА_9 , будучи виконуючим обов`язків начальника ДП «ЧОРАЗМОРШЛЯХ», в силу освіти, досвіду, своїх службових повноважень та ділових зв`язків, розуміючи, що підприємство готується до приватизації, що на процедуру приватизації він вплинути не зможе, з корисливих мотивів, з метою власного незаконного збагачення, у період з травня по грудень 2019 року, вирішив протиправно обернути на свою користь чуже майно, а саме майновий комплекс Головної бази технічного обслуговування флоту, розташованої в Одеській області, м. Чорноморськ (Іллічівськ), смт. Олександрівка, вул. Судноремонтна, 35, який є державною власністю та належить ДП «ЧОРАЗМОРШЛЯХ» на праві господарського відання.
За змістом повідомлення про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, знаючи про наявність виконавчого провадження щодо стягнення з ДП «ЧОРАЗМОРШЛЯХ» коштів на користь фізичних та юридичних осіб на загальну суму 37 737 221,10 грн та про неналежне виконання службових обов`язків головним державним виконавцем  ОСОБА_14 , яка перевірку майнового стану боржника не проводила, з метою реалізації злочинного умислу, ОСОБА_9 , розуміючи, що відчуження державного майна, належного ДП «ЧОРАЗМОРШЛЯХ» на праві господарського відання, без погодження із органом управління та Фондом державного майна України неможливе, розробив злочинний план, спрямований на заволодіння чужим майном шляхом примусового відчуження майна органами виконавчої служби на користь заздалегідь визначених осіб за заниженою вартістю. При цьому таке майно не підлягало відчуженню в порядку, передбаченому Законом України «Про виконавче провадження», протягом трьох років з дня набрання чинності Закону № 145-IX, тобто до 20.10.2022.
Водночас, розуміючи, що реалізувати злочинний план самостійно неможливо, ОСОБА_9 вирішив залучити до вчинення злочину інших осіб.
Так, згідно із повідомленням про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, узявши на себе роль організатора та виконавця вчинення кримінального правопорушення, ОСОБА_9 , з метою керування його підготовкою та вчиненням, взяв на себе такі функції: визначення кола осіб, залучених до вчинення злочину; розробка злочинного плану та доведення його до учасників; розподіл між учасниками функцій; підшукання «покупця» державного майна; організація незаконної примусової реалізації майна державного підприємства; забезпечення проведення заздалегідь визначеним оцінювачем оцінки майнового комплексу із визначенням істотно заниженої вартості; підшукання осіб, які виступили б формальними учасниками електронних торгів з метою їх спотворення та забезпечення придбання майнового комплексу за заниженою вартістю наперед визначеним підконтрольним учасником.
Поряд з цим, організовуючи вчинення кримінального правопорушення, ОСОБА_9 , маючи лідерські якості з метою забезпечення сталого складу учасників групи та її керованості у вказаний період часу залучив до злочинної діяльності як виконавця ОСОБА_7 , з яким підтримував дружні відносини; як пособника ОСОБА_10 , яка раніше оцінювала майно ДП «ЧОРАЗМОРШЛЯХ»; як співорганізатора ОСОБА_3 , який був зацікавлений у незаконному набутті державного майна за заниженою вартістю, а також інших невстановлених досудовим розслідуванням осіб, тим самим вступивши у попередню змову для вчинення злочинних дій спрямованих на протиправне обернення чужого майна на користь учасників групи.
Зокрема, роль ОСОБА_3 у досягненні спільної злочинної мети, за змістом повідомлення про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, полягала у забезпеченні фінансування кримінального правопорушення, створенні товариства з обмеженою відповідальністю, до статутного фонду якого буде передано нерухоме майно, придбане ОСОБА_7 на торгах, а саме ТОВ «ЧОРНОМОР-БРИЗБУД». 
Згідно із повідомленням про вчинення кримінальних правопорушень роль ОСОБА_7 у реалізації спільного злочинного умислу, спрямованого на заволодіння чужим майном, полягала у забезпеченні придбання на торгах майнового комплексу за заниженою вартістю шляхом спотворення результатів торгів, не допустивши перемоги у торгах непідконтрольного учасника; реєстрації майна на своє ім`я та його подальшій передачі до статутного капіталу створеного ОСОБА_3 товариства з обмеженою відповідальністю.
Також, за змістом підозри, ОСОБА_10 , як пособник, будучи директором та оцінювачем ТОВ «ІНВЕСТИЦІЙНО-КОНСАЛТИНГОВЕ БЮРО «ТРІАДА» видала завідомо неправдивий звіт оцінювача про оцінку майна ДП «ЧОРАЗМОРШЛЯХ» із визначенням істотно заниженої вартості - 6 455 494,74 грн, для надання органу, що здійснює виконавче провадження, тобто надала засоби вчинення кримінального правопорушення.
У той же час, відповідно до висновку судової оціночно-будівельної експертизи № 21-1520/1946 від 24.11.2021 ринкова вартість відповідного об`єкта становить 59 717 000 грн.
Реалізуючи зазначене ОСОБА_3 з корисливих мотивів, діючи у співучасті із в.о. начальника ДП «ЧОРАЗМОРШЛЯХ» ОСОБА_9 , ОСОБА_7 , ОСОБА_10 , фінансував вчинення, керував підготовкою та вчиненням заволодіння, а також заволодів виробничим будинком з господарськими (допоміжними) будівлями та спорудами, який розташований за адресою: АДРЕСА_2 , загальною площею 3026 кв.м, вартістю 59 717 000 грн. 
У зв`язку із наведеним, ОСОБА_3 підозрюється в організації заволодіння чужим майном шляхом зловживання службовою особою своїм службовим становищем, вчиненому в особливо великих розмірах за попередньою змовою групою осіб, тобто у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 3 ст. 27, ч. 5 ст. 191 КК України.
96.Окрім того, за змістом повідомлення про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, за вищевказаних обставин у квітні - травні 2020 року ОСОБА_7 вступив у попередню змову з ОСОБА_3 з розподілом функцій, спрямованих на набуття майна, щодо якого фактичні обставини свідчать про його одержання злочинним шляхом, вчинення правочину з таким майном, з метою приховування та маскування джерел його походження з наданням правомірного вигляду володіння ним.
Відповідно до повідомлення про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень для реалізації спільного злочинного умислу ОСОБА_7 повинен був придбати на торгах виробничий будинок з господарськими (допоміжними) будівлями та спорудами, який розташований за адресою: АДРЕСА_2 , загальною площею 3026 кв. м, створивши реальні передумови його вибуття з державної власності, зареєструвати майно на своє ім?я та у подальшому передати до статутного капіталу створеного ОСОБА_3 товариства з обмеженою відповідальністю.
Своєю чергою, ОСОБА_15 мав створити товариство з обмеженою відповідальністю, до статутного фонду якого ОСОБА_7 передасть назване нерухоме майно, придбане на торгах, тобто майно, щодо якого фактичні обставини свідчать про його одержання злочинним шляхом.
Для цього ОСОБА_9 , виконуючи свою роль організатора та виконавця кримінального правопорушення, спрямованого на заволодіння чужим майном, забезпечив незаконне примусове відчуження нерухомого майна органами державної виконавчої служби за заниженою вартістю на користь ОСОБА_7 .
Згідно із підозрою, розуміючи, що створені реальні передумови вибуття майна з державної власності та реєстрації його за ОСОБА_7 , ОСОБА_15 , діючи за раніше розробленим злочинним планом з метою набуття у власність майна, щодо якого фактичні обставини свідчать про його одержання злочинним шляхом, та отримання можливості вільно ним розпоряджатись 29.05.2020 прийняв рішення про створення ТОВ «ЧОРНОМОР-БРИЗБУД», до статутного капіталу якого 13.07.2020 ОСОБА_7 вніс виробничий будинок з господарськими (допоміжними) будівлями та спорудами, який розташований за адресою: АДРЕСА_2 , загальною площею 3026 кв. м, про що підписав протокол зборів учасників (засновників) товариства № 2 від 13.07.2020. Своєю чергою, ОСОБА_3 забезпечив підписання цього протоколу зі своєї сторони представником ОСОБА_16 .
Таким чином, ОСОБА_7 та ОСОБА_15 відповідно до повідомлення про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень вчинили правочин з майном, щодо якого фактичні обставини свідчать про його одержання злочинним шляхом, передавши право власності на нього ТОВ «ЧОРНОМОР-БРИЗБУД». У свою чергу ОСОБА_7 отримав частку в статутному капіталі ТОВ «ЧОРНОМОР-БРИЗБУД» у розмірі 83,34%, що складає 15 000 000 грн, з метою подальшого надання правомірного вигляду володінню ОСОБА_3 цим майном.
14.07.2020, продовжуючи реалізацію злочинного умислу, спрямованого на приховування, маскування джерел походження майна, одержаного злочинним шляхом, а також володіння ним ОСОБА_3 , ОСОБА_7 , уклав договір купівлі-продажу частки в статутному капіталі та акт приймання-передачі часток у статутному капіталі, передавши ОСОБА_3 83,34% частки в статутному капіталі ТОВ «ЧОРНОМОР-БРИЗБУД», що складає 15 000 000 грн та вийшовши з числа учасників товариства.
За змістом повідомлення про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, у подальшому використовуючи назване майно, щодо якого фактичні обставини свідчать про його одержання злочинним шляхом, ОСОБА_3 з метою недопущення його повернення ДП «Чоразморшлях»; з метою штучного створення підстав для переходу права власності на майно в порядку звернення стягнення на предмет іпотеки; з метою приховування та маскування джерел походження майна та володіння ним, а також з метою унеможливлення стягнення на це майно, 16.09.2020 вчинив правочини з таким майном, а саме забезпечив укладення іпотечного договору та договору позики.
Тим самим ОСОБА_3 відповідно до повідомлення про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень з метою надання правомірного вигляду володіння майном, щодо якого фактичні обставини свідчать про його одержання злочинним шляхом, з метою приховування та маскування джерел походження майна, одержаного злочинним шляхом, забезпечив вчинення правочинів з передачі до статутного капіталу ТОВ «Чорномор-Бризбуд» виробничого будинку з господарськими (допоміжними) будівлями та спорудами, який розташований за адресою: Одеська обл., м. Чорноморськ, смт Олександрівка, вул. Судноремонтна, буд. 35, загальною площею 3026 кв. м, вартістю 59 717 000 грн, а також вчинення правочинів з таким майном.
За викладеного, ОСОБА_3 підозрюється у набутті, володінні майном, щодо якого фактичні обставини свідчать про його одержання злочинним шляхом, у тому числі вчиненні правочинів з таким майном, вчиненні дій, спрямованих на приховування, маскування походження такого майна або володіння ним, вчиненому за попередньою змовою групою осіб в особливо великому розмірі особою, яка знала, що таке майно прямо чи опосередковано, повністю чи частково одержано злочинним шляхом, тобто у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 3 ст. 209 КК України.
97.Обґрунтованість підозри ОСОБА_3 підтверджується матеріалами, що додані до заперечень детектива, зокрема, копіями:
-документів щодо права власності та інших майнових прав на виробничий будинок з господарськими (допоміжними) будівлями та спорудами, який розташований за адресою: АДРЕСА_2 та єдиний майновий комплекс ДП «ЧОРАЗМОРШЛЯХ», а саме: (1) рішення Іллічівської міської ради №92/68-ХХІVвід 22.11.2002 відповідно до якого, ДП «ЧОРАЗМОРШЛЯХ» передано в постійне користування земельну ділянку площею 4,3 га за адресою: АДРЕСА_2 для фактично існуючої головної бази технічного обслуговування флоту /а.с. 23 т. 2/; (2) рішення господарського суду Одеської області від 25.06.2009 (справа 6/83-09-3049), яким визнано за ДП «ЧОРАЗМОРШЛЯХ» право господарського відання на майновий комплекс Головної бази технічного обслуговування флоту, розташованої в АДРЕСА_2 який належить державі в особі Міністерства транспорту та зв`язку України /а.с. 18 (з) - 41 (з) т. 2/; (3) технічного паспорта від 19.12.2019 на виробничий будинок з господарськими (допоміжними) будівлями та спорудами, який розташований за адресою: АДРЕСА_2, загальною площею 3026 кв. м, виготовленим ПП «Глав Інвест Груп» за результатом проведення технічної інвентаризації нерухомого майна /а.с. 149 (з) - 156 (з) т. 2/; (4) рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 29.12.2019 № 50544044, яким проведено державну реєстрацію права власності на названий об`єкт /а.с. 157 т. 2/; (5) витягу від 29.12.2019 № 195411506 з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, яким підтверджується реєстрація права власності на названий об`єкт за державою в особі Міністерства інфраструктури України /а.с. 157 (з), 158 т. 2/; (6) розпорядження Кабінету Міністрів України від 09.09.2020 № 1106-р щодо передачі єдиного майнового комплексу ДП «ЧОРАЗМОРШЛЯХ» до сфери управління Фонду державного майна» у зв`язку з прийняттям рішення про його приватизацію /а.с. 158 (з) т. 2/;
-наказу Міністерства інфраструктури України від 19.07.2017 № 79-О, яким ОСОБА_9 призначено виконуючим обов`язків начальника ДП «ЧОРАЗМОРШЛЯХ» /а.с. 16, 16 (з) т. 2/; 
-листів Міністерства інфраструктури України від 19.01.2021 № 619/16/10-21 та Фонду державного майна України від 10.02.2021 № 10-57-2598, якими повідомлено, що посадові особи ДП «ЧОРАЗМОРШЛЯХ» та посадові особи відділу примусового виконання рішень не звертались до міністерства та фонду відповідно стосовно погодження щодо визначення першочергового звернення стягнення на об`єкт /а.с. 17, 18 т. 2/; 
-листа в.о. начальника ДП «ЧОРАЗМОРШЛЯХ» ОСОБА_9 від 23.01.2020 № 001/11 до Відділу примусового виконання рішень УДВС ГТУЮ в Одеській області, згідно із яким для погашення заборгованості ДП «ЧОРАЗМОРШЛЯХ» із виплати заробітної плати та інших виплат, що належать працівникам у зв`язку із трудовими відносинами, у першу чергу доцільно звернути стягнення на виробничий будинок з господарськими (допоміжними) будівлями та спорудами за адресою: АДРЕСА_2 /а.с. 23 (з) т. 2/; 
-листа в.о. начальника ДП «ЧОРАЗМОРШЛЯХ» ОСОБА_9 від 27.02.2020 №001/30 до Відділу примусового виконання рішень УДВС ГТУЮ в Одеській області, згідно із яким для проведення незалежної оцінки майна ДП «ЧОРАЗМОРШЛЯХ» доцільно залучити відповідних суб`єктів оціночної діяльності, зокрема, ТОВ «ІКБ «ТРІАДА» /а.с. 24, 24 (з) т. 2/; 
-звіту з незалежної оцінки ринкової вартості нерухомого майна - виробничого будинку з господарськими (допоміжними) будівлями за адресою: АДРЕСА_2, складеного оцінювачем та директором ТОВ «ІКБ «ТРІАДА» ОСОБА_10 , згідно із яким вартість цього об`єкта становить 6 455 494,74 грн /а.с. 28 (з) - 50 (з) т. 2/;
-листа ТОВ «ІКБ «ТРІАДА» від 15.04.2021, в якому повідомляється, що огляд об`єкта ОСОБА_10 здійснила 28.02.2020, тобто ще до того, як її 17.03.2020 фактично було визначено державним виконавцем як оцінювача вартості виробничого будинку з господарськими (допоміжними) будівлями і спорудами за адресою: АДРЕСА_2 /а.с. 161, 161 (з) т. 2/; 
-рецензії звіту від 29.04.2024 №99-24-00489, яким встановлено, що звіт виготовлено з порушенням національних стандартів, він не відповідає вимогам нормативно-правових актів з оцінки майна, є неякісним та непрофесійним і не може бути використаний /а.с. 162-164 т. 2/;
-висновку експерта судової оціночної-будівельної експертизи № 21-1520-1946 від 24.11.2021, згідно із яким ринкова вартість виробничого будинку з господарськими будівлями та спорудами за адресою: АДРЕСА_2 станом на 24.04.2020 становила 59 717 000 грн /а.с. 53-83 (з) т. 2/; 
-заявки від 24.03.2020 відділу примусового виконання рішень управління забезпечення примусового виконання рішень в Одеській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) до Одеської філії ДП «СЕТАМ» щодо передачі на реалізацію арештованого майна, згідно із якою визначена ОСОБА_10 вартість майна, була стартовою для торгів з продажу виробничого будинку з господарськими (допоміжними) будівлями за адресою: АДРЕСА_2 /а.с. 84 - 85 (з) т. 2/; 
-протоколу огляду від 18.08.2025, у якому зафіксовано хід торгів щодо названого майна та учасників торгів, відповідно до якого, (1) ОСОБА_8 24.04.2020 о 17:51:39 год, здійснив особливу ставку в сумі 81 000 000 грн, а також ОСОБА_7 , ТОВ «Протто-Газолін» та інші особи взяли участь в торгах зі здійсненням відповідних ставок; (2) ОСОБА_7 24.04.2020 о 21:59:39 год здійснив особливу ставку в сумі 13 500 000 грн; (3) у зв`язку із невнесенням ОСОБА_8 коштів за придбане на торгах майно переможцем торгів оголошено ОСОБА_7 /а.с. 86-92 т. 2/; 
-свідоцтва від 13.07.2020, згідно із яким приватний нотаріус на підставі акта про проведені електронні торги посвідчив, що ОСОБА_7 належить на праві власності майно - виробничий будинок з господарськими (допоміжними) будівлями за адресою: АДРЕСА_2 /а.с. 93 (з) т. 2/;
-рішення № 1 загальних зборів учасників ТОВ «ЧОРНОМОР-БРИЗБУД» від 29.05.2020 щодо створення ОСОБА_3 названого товариства /а.с. 93, 93 (з) т. 2/;
-довіреності від 03.06.2020, виданої ОСОБА_3 , якою ОСОБА_16 уповноважено представляти інтереси ТОВ «ЧОРНОМОР-БРИЗБУД» з питань оформлення права власності на нерухоме майно /а.с. 9, 94 (з) т. 2/; 
-протоколу № 2 учасників ТОВ «ЧОРНОМОР-БРИЗБУД» від 13.07.2020, відповідно до якого ОСОБА_7 увійшов до складу учасників ТОВ «ЧОРНОМОР-БРИЗБУД», унісши до статутного капіталу товариства виробничий будинок з господарськими (допоміжними) будівлями та спорудами за адресою: АДРЕСА_2, загальною площею 3026 кв. м у сукупності із даними відповідного акта прийому-передачі нерухомого майна /а.с. 95-96 т. 2/; 
-акта приймання-передачі часток у статутному капіталі ТОВ «ЧОРНОМОР-БРИЗБУД» від 14.07.2020, згідно із яким ОСОБА_7 передав ОСОБА_3 83,34% частки в статутному капіталі ТОВ «ЧОРНОМОР-БРИЗБУД», що складає 15 000 000 грн, вийшовши з числа учасників товариства /а.с. 96 (з) т. 2/; 
-іпотечного договору від 16.09.2020, за яким виконання зобов`язань ОСОБА_3 із повернення позики у розмірі 15 000 000 грн за договором позики від 16.09.2020 № 403, укладеним із ОСОБА_17 , забезпечується виробничим будинком з господарськими (допоміжними) будівлями та спорудами за адресою: АДРЕСА_2 /а.с. 97-98 т. 2/; 
-листа ФДМУ від 27.01.2021 №10-15-1576, яким повідомлено, що Фонд у встановленому нормативними актами порядку не готував рішення стосовно надання погодження на відчуження майна ДП «ЧОРАЗМОРШЛЯХ» /а.с. 129, 129 (з) т. 2/; 
-протоколу засідання Комісії з питань дотримання законодавства в органах юстиції Міністерства юстиції України від 14.08.2020 № 23, яким встановлені порушення законодавства при здійсненні звернення стягнення на майно ДП «ЧОРАЗМОРШЛЯХ» /а.с. 131 - 143 (з) т. 2/; 
-протоколу огляду від 20.07.2025 щодо реєстраційних справ ТОВ «БЕСТ ГОТЕЛС ОФ ЮКРЕЙН», ТОВ «ПРОТТО-ГАЗОЛІН», ТОВ «ЧОРНОМОР-БРИЗБУД», ТОВ «ГОТЕЛЬ ГРУПП», який вказує на пов`язаність між собою щонайменше з 2018 року ОСОБА_3 та ОСОБА_9 , зокрема, через його тодішню дружину ОСОБА_18 /а.с. 167-169 т. 2/; 
-протоколу огляду від 31.07.2025 інформації наданої операторами зв`язку про телефонні з`єднання, який вказує на наявність комунікацій між ОСОБА_7 та ОСОБА_9 /а.с. 122 (з) - 124 т. 2/; 
-протоколу огляду від 09.07.2025, відповідно до якого оглянуто диски, які є додатком №2 до висновку експерта №СЕ-19/116-23/4870-КТ від 17.04.2023 за результатом комп`ютерно-технічної експертизи мобільного телефону «SAMSUNG», модель «SM-J510H/DS», ІМЕІ-коди « НОМЕР_2 », « НОМЕР_3 », належного ОСОБА_7 , та на яких є інформація, вилучена з телефону ОСОБА_7 , зокрема листування: (1) 23.05.2019 - повідомлення із контактом « ОСОБА_19 » в месенджері WhatsApp: «Так само сьогодні в Києві мій хороший приятель ОСОБА_29 який керує чампом у якого вихід в Іллічівський порт причалом, територія там пристойна, але державна і є інвестор, бажано Вам поспілкуватися. НОМЕР_6 ОСОБА_20 »; (2) 04.09.2019 - повідомлення із контактом «ОСОБА_27» в месенджері WhatsApp, в яких обговорюється питання приватизації портів, та ОСОБА_7 повідомив, що ОСОБА_9 є його другом та «можна скласти команду»; (3) 04.06.2020, 19.06.2020, 08.07.2020 - повідомлення із контактом «ОСОБА_28» в месенджері WhatsApp, у яких ОСОБА_7 пише про розрахунки за боргом та неможливість здійснення платежів у банківських установах унаслідок, вірогідно, процедури фінансового моніторингу /а.с. 169 (з) - 180 (з) т. 3/;
-протоколу огляду від 15.11.2025, відповідно до якого оглянуто диски, які є додатком №2 до висновку експерта №СЕ-19/116-22/10540-КТ від 28.07.2022 за результатом комп`ютерно-технічної експертизи мобільного телефону «Nubia», модель «NX589J», ІМЕІ-коди « НОМЕР_4 », « НОМЕР_5 », належного ОСОБА_7 , на яких є інформація щодо вчинення кримінального правопорушення, а також узгодження дій, спрямованих на уникнення відповідальності, зокрема: (1) листування із абонентом ОСОБА_21 , ймовірно - ОСОБА_3 , а саме: «Окрім цього є угода по землі, де я допоміг багато в чому Вам і ОСОБА_22 заробити і все зробив для цього», «Дзвонив слідчий по землі викликає на допит свідків по угоді. Мені потрібні інструкції. ОСОБА_29 зник із зв`язку. Прошу уточнити алгоритм дій»; (2) листування із абонентом ОСОБА_23 , якого ідентифіковано як ОСОБА_9 , зокрема, ОСОБА_9 зазначив: «Ти мені постійно дорікаєш об`єктом в Олександрівці … Ти за Олександрівку мені не втрачаєш можливості нагадати, хоча, як я казав, ти найбільше заробив. Сто разів чув, що не дав тобі можливості користуватись грошима, і жодного разу не чув навіть натяку на подяку за можливість заробити», після чого ОСОБА_7 уточнив: «За яку Олександрівку ? Ти про що?», на що ОСОБА_9 відповів: «ЧАМП», та ОСОБА_7 зазначив: «Я найбільше заробив? У тебе 15% було закладено я тобі зробив за 8% і різницю розділили 50/50 це 11,5%», а також згодом додав: «Я тобі заощадив на всьому і взяв не багато з такої угоди. На бюджеті по 15-16% беруть а тут конкретне злодійство 50/50»; (3) листування із абонентом « ОСОБА_25 » , в якому наявні переслані повідомлення, а саме листування між ОСОБА_7 та ОСОБА_21 , ймовірно, ОСОБА_3 , зокрема, повідомлення ОСОБА_3 : «Ти зайшов у моє підприємство, отримав гроші (написав розписку, що отримав від мене гроші) і вийшов з підприємства», на що ОСОБА_7 відповів: «К мене було достатньо обшуків та арештів і мені гарантували, що в даному випадку все з Вами домовлено. Я через довіру не спілкувався з Вами на цю тему, але настав час і я не з порожнього місця б`ю на сполох… Думаю для Вас як для бізнесмена небайдуже куди Ви вклали інвестиції і з професійної точки зору я висловлюю розумну позицію і не більше. Мені особисто ні чого не потрібно від Вас окрім завершити проект і щоб мене не турбували», і згодом додав: «Ваші інвестиції в повному обсязі прийшли через мої руки і так само об`єкт ... Що Ви мені заплатили? І кому і що мені віддавати? Що за підстава? Ви знаєте правду, а зараз Ви мені погрожуєте? Я зовсім такого не очікував від Вас… Я виступив учасником торгів, і Вас про це повідомили»; (4) листування із іншими особами, в якому ОСОБА_7 надсилає реквізити ТОВ «УКРФУДЛИМИТЕД» та ПП ФГ «ФАВОРИТАГРОПОСЄВ» на рахунки яких ТОВ «БАЙКОРП» перераховувало кошти ДП «ЧОРАЗМОРШЛЯХ» /а.с. 181 - 228 (з) т. 3/.
98.Дані, що містяться у наданих слідчій судді копіях матеріалів кримінального провадження узгоджуються між собою та із обставинами, викладеними у повідомлені про підозру, отже, можуть переконати об`єктивного спостерігача у тому, що ОСОБА_3 міг вчинити кримінальні правопорушення, передбачені ч. 3 ст. 27, ч. 5 ст. 191 КК України, та виправдовують подальше розслідування.
99.Отже, ОСОБА_3 на переконання слідчої судді, обґрунтовано підозрюється у вчиненні наведеного. 
100.Слідча суддя вважає неспроможними покликання на недопустимість наданих детективом матеріалів, з-підстав того, що такі є копіями, а не оригіналами.
101.Адже відповідний обов`язок ст. 99 КПК України покладає, зокрема, на сторони кримінального провадження, лише у разі надання документів суду, а не слідчому судді. 
102.З цих підстав слідча суддя вважає безпідставним покликання захисника на практику Верховного Суду щодо визнання за результатами судового розгляду недопустимими доказів, наданими суду в копіях.
103.Водночас, слідча суддя зважає на алгоритм оцінки доказів слідчим суддею, встановлений ст. 94 КПК України, відповідно до якого слідчий суддя за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінює кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку виключно в межах прийняття відповідного процесуального рішення. 
104.Наданих слідчій судді копій документів у їх взаємозв`язку наразі достатньо для прийняття рішення про обґрунтованість підозри ОСОБА_3 .
105.Також захисник вважає, що докази, зібрані слідчими ГУНП в Одеській області із порушенням підслідності. На його переконання, це кримінальне провадження від початку підслідне детективам НАБУ.
106.З цього приводу слідча суддя встановила, що кримінальне провадження № 42020160000000766 розпочате 02.09.2020 /а.с. 4 т. 3/. Згідно із постановою прокурора Одеської обласної прокуратури ОСОБА_26 від 24.07.2023 досудове розслідування здійснювалося слідчими слідчого управління ГУНП в Одеській області за ч. 5 ст. 191 КК України. За змістом постанови прокурор установив, що на момент вчинення кримінального правопорушення, в.о. начальника ДП «ЧОРАЗМОРШЛЯХ» ОСОБА_9 займав посаду службової особи суб?єкта господарювання у статутному капіталі якого частка державної власності перевищує 50 відсотків, а розмір завданої шкоди у дві тисячі і більше разів перевищує розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на час вчинення кримінального правопорушення. За цих обставин, прокурор дійшов висновку, що відповідно до п. 2 ч. 5 ст. 216 КПК України, відповідне кримінальне провадження підслідне НАБУ /а.с. 135 (з) - 136 (з) т. 1/.
107.У контексті доводів захисника слідча суддя виходить з того, що в розумінні п. 2 ч. 3 ст. 87 КПК України реалізація органами досудового розслідування своїх повноважень, не передбачених цим Кодексом, як підстава для визнання доказів недопустимими означає вчинення дій чи прийняття рішень, які не належать до предмета відання цих органів. Нормативна вимога проведення процесуальних дій уповноваженими суб`єктами покликана забезпечити вчинення цих дій особами з необхідною кваліфікацією, які виконують свої професійні обов`язки в умовах передбаченого законом контролю і у визначений правовий спосіб. Якщо орган розслідування здійснює слідчі дії, прямо передбачені КПК України, такі дії не можуть вважатися «реалізацією повноважень, не передбачених КПК України» у значенні п. 2 ч. 3 ст. 87 КПК України і мати наслідком автоматичне визнання доказів недопустимими (постанова Верховного Суду від 28.02.2023 у справі № 761/34746/17).
108.Окрім того, вирішуючи питання про вплив порушень порядку проведення процесуальних дій на доказове значення отриманих у їх результаті відомостей, належить насамперед з`ясувати вплив цих порушень на ті чи інші конвенційні або конституційні права людини, зокрема встановити, наскільки процедурні недоліки «зруйнували» або звузили ці права або ж обмежили особу в можливостях їх ефективного використання (постанова Великої Палати Верховного Суду від 31.08.2022 у справі № 756/10060/17).
109.Отже, слідча суддя не встановила підстав для визнання доказів недопустимими з наведених захисником доводів.
110.Також, зазначивши про необґрунтованість підозри, захисник не навів обставин, які б очевидно та беззаперечно вказували на непричетність підозрюваного до кримінального правопорушення.
111.Заперечення захисника щодо (1) невірної кваліфікації кримінального правопорушення, (2) відсутності заборони реалізації майна ДП «ЧОРАЗМОРШЛЯХ», з огляду на помилки, допущені у Законі України «Про перелік об`єктів права державної власності, що не підлягають приватизації», (3) узгодженості дій учасників електронних торгів щодо реалізації майна ДП «ЧОРАЗМОРШЛЯХ» виходять за межі обґрунтованості підозри та фактично зводяться до необхідності встановлення усіх обставин інкримінованого кримінального правопорушення, що здійснюється на підставі всебічного, повного й неупередженого дослідження всіх обставин кримінального провадження, на підставі оцінки кожного доказу з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку за результатами судового розгляду. 
112.З огляду на те, що повідомлення про підозру здійснюється за наявності достатніх підстав для такого, то зміст повідомлення про підозру, кваліфікація та обставини кримінального правопорушення корелюються із змістом та об`ємом таких підстав, на відміну від змісту обвинувального акта, де уже прокурор викладає обставини, які вважає встановленими (п. 5 ч. 2 ст. 191 КПК України).
113.Отже, повідомлення про підозру повинно відображати наявний та достатній у сторони обвинувачення об`єм даних вважати, що особа причетна до вчинення кримінального правопорушення, та не повинно містити всі необхідні обставини для встановлення вчинення кримінального правопорушення, як то обвинувальний акт.
114.Слідча суддя ретельно дослідила зміст підозри та дійшла висновку, що вона не є на стільки неконкретною, внаслідок чого стала б незрозумілою, не містила посилань на фактичні дії підозрюваного, ускладнювала або унеможливлювала захист від неї.
115.До того ж окремо слідча суддя звертає увагу на те, що обґрунтованість підозри перевірялась у цьому кримінальному провадженні в рамках розгляду слідчим суддею клопотання сторони обвинувачення про обрання підозрюваному запобіжного заходу.
116.Ураховуючи наведене, обґрунтованість підозри, повідомлення про підозру відповідає вимогам КПК України.
117.Тому у задоволенні скарги захисника належить відмовити.
118.Водночас, слідча суддя зважає на позицію Великої Палати Верховного Суду, згідно з якою, зокрема, у викладі підстав для прийняття рішення необхідно дати відповідь на аргументи сторін та доречні доводи, здатні вплинути на вирішення спору; виклад підстав для прийняття рішення не повинен неодмінно бути довгим, оскільки необхідно знайти належний баланс між стислістю та правильним розумінням ухваленого рішення; обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент заявника на підтримку кожної підстави захисту; обсяг цього обов`язку суду може змінюватися залежно від характеру рішення (постанова від 16.12.2021 у справі № 11-164сап21).
119.З огляду на викладене, ураховуючи також позицію Європейського суду з прав людини у справі «Проніна проти України» (Pronina v. Ukraine), заява № 63566/00, від 18.07.2006, слідча суддя не вважає за необхідне надавати окремо детальні відповіді на ряд інших доводів сторін, оскільки вони не мають суттєвого значення для вирішення питань цього розгляду.
На підставі викладеного, керуючись статтею 372 КПК України, слідча суддя,

п о с т а н о в и л а:
У задоволенні скарги відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Апеляційної палати Вищого антикорупційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.
Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Слідча суддя          ОСОБА_1