Справа № 135/605/26 
Провадження № 3/135/208/26 

ПОСТАНОВА
іменем України

27.04.2026    м. Ладижин

Суддя Ладижинського міського суду Вінницької області Волошина Т.В., за участю особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілої ОСОБА_1 , розглянувши матеріали справ про адміністративні правопорушення, що надійшли з ВП № 3 Гайсинського РУП ГУНП у Вінницькій області, про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , 
за вчинення адміністративних правопорушень, передбачених статтею 124 та частиною першою статті 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення,
ВСТАНОВИВ:
1. Фактичні обставини справи
12 квітня 2026 року о 13 год 55 хв ОСОБА_2 , керуючи транспортним засобом — автомобілем марки «Peugeot Expert», державний номерний знак НОМЕР_1 , на вулиці Енергетиків у місті Ладижині Гайсинського району Вінницької області, рухаючись другорядною дорогою, не виконав вимогу дорожнього знака 2.1 «Дати дорогу» та, всупереч вимогам пункту 16.11 Правил дорожнього руху України, не надав дорогу транспортному засобу, який наближався головною дорогою, унаслідок чого допустив зіткнення з автомобілем марки «Hyundai ix35», державний номерний знак НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_1 . Унаслідок дорожньо-транспортної пригоди обидва транспортні засоби зазнали механічних пошкоджень.
Своїми діями ОСОБА_2 порушив пункт 16.11 Правил дорожнього руху України (далі ПДР), тобто вчинив адміністративне правопорушення, передбачене статтею 124 КУпАП.
Крім того, 12 квітня 2026 року о 13 год 55 хв у місті Ладижині Гайсинського району Вінницької області на вулиці Енергетиків ОСОБА_2 керував автомобілем марки «Peugeot Expert», державний номерний знак НОМЕР_1 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан алкогольного сп`яніння проведено поліцейським на місці дорожньо-транспортної пригоди із застосуванням спеціального технічного засобу «Drager» ARSM-0781 під відеозапис, результат огляду — 2,04 проміле.
Своїми діями ОСОБА_2 порушив пункт п.2.9. «а» ПДР, тобто вчинив адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП.
2. Пояснення осіб, які беруть участь у провадженні 
У судовому засіданні ОСОБА_2 вину у вчиненні адміністративних правопорушень за наведених обставин визнав повністю, у вчиненому розкаявся та просив суворо його не карати.
Потерпіла ОСОБА_1 підтвердила обставини дорожньо-транспортної пригоди, викладені в матеріалах справи, та погодилася з поясненнями ОСОБА_2 щодо механізму події.
3. Встановлені судом обставини, оцінка доказів та правова кваліфікація дій
Дослідивши матеріали справ про адміністративні правопорушення, заслухавши пояснення особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, та потерпілої, суд дійшов таких висновків.
Відповідно до положень ст. 1 КУпАП, завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.
Відповідно до приписів ст. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.
Відповідно до вимог ч. 1 ст. 9 КУпАП адміністративне правопорушення (проступок) - це протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свобод громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.
За змістом ст. 245 КУпАП, завданнями провадження у справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.
Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Згідно з вимогами ст. 252 КУпАП, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю. При цьому, обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів.
Відповідно до вимог ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Отже, підставою для притягнення особи до адміністративної відповідальності є встановлення в діях такої особи всіх елементів складу адміністративного правопорушення — об`єкта, об`єктивної сторони, суб`єкта та суб`єктивної сторони.
З аналізу наведених норм убачається, що оцінці підлягає як кожний доказ окремо, так і всі здобуті докази в їх сукупності. На підставі такої оцінки суд має дійти обґрунтованого висновку щодо належності, допустимості, достовірності кожного доказу окремо, а також достатності та взаємного узгодження сукупності фактичних даних для вирішення питання про наявність чи відсутність події та складу адміністративного правопорушення у діях особи, стосовно якої складено протоколи.
3.1. Щодо кваліфікації дій ОСОБА_2  за статтею 124 КУпАП
Вина ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 124 КУпАП, підтверджується дослідженими в судовому засіданні доказами, які у своїй сукупності є належними, допустимими, достовірними та достатніми для висновку про наявність у його діях складу цього адміністративного правопорушення.
Зокрема, до таких доказів належать:
- протокол про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 638680 від 12 квітня 2026 року, складений уповноваженим працівником поліції відповідно до вимог статті 256 КУпАП, з яким ОСОБА_2 був ознайомлений, про що свідчить його особистий підпис;
- схема місця дорожньо-транспортної пригоди, яка відображає розташування транспортних засобів до та після зіткнення, напрямок їх руху, розташування дорожніх знаків, зокрема знака 2.1 «Дати дорогу», та інші обставини події, що мають значення для правильного вирішення справи;
- письмові пояснення потерпілої ОСОБА_1 та пасажирки ОСОБА_3 , які є послідовними, узгодженими між собою та відповідають фактичним обставинам, зафіксованим у протоколі про адміністративне правопорушення та схемі місця ДТП;
- відеозапис з нагрудної камери працівника поліції, безпосередньо оглянутий судом у судовому засіданні, який містить відеофіксацію місця події, розташування транспортних засобів, дорожнього знака 2.1 «Дати дорогу», а також дій учасників дорожнього руху після зіткнення.

Суд установив, що на вказаному відеозаписі не зафіксовано жодних дій працівника поліції, які могли б свідчити про порушення ним вимог законодавства або перевищення наданих повноважень під час оформлення матеріалів про адміністративне правопорушення. Отже, підстави для сумніву у допустимості зазначеного доказу відсутні.
Відповідно до пункту 16.11 Правил дорожнього руху України на перехресті нерівнозначних доріг водій транспортного засобу, що рухається другорядною дорогою, зобов`язаний дати дорогу транспортним засобам, які наближаються до цього перехрещення проїзних частин по головній дорозі, незалежно від напрямку їхнього подальшого руху.
Із досліджених доказів убачається, що ОСОБА_2 , керуючи автомобілем марки «Peugeot Expert» по другорядній дорозі, не виконав вимогу дорожнього знака 2.1 «Дати дорогу» та порушив зазначені вимоги пункту 16.11 Правил дорожнього руху України, унаслідок чого допустив зіткнення з автомобілем марки «Hyundai ix35», який рухався головною дорогою, що спричинило механічні пошкодження обох транспортних засобів.
За таких обставин суд доходить висновку, що в діях ОСОБА_2 наявні всі елементи складу адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 124 КУпАП, — порушення встановлених Правилами дорожнього руху правил, яке спричинило пошкодження транспортних засобів.
3.2. Щодо кваліфікації дій ОСОБА_2  за частиною першою статті 130 КУпАП
Вина ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною першою статті 130 КУпАП, підтверджується дослідженими в судовому засіданні доказами, які у своїй сукупності є належними, допустимими, достовірними та достатніми для висновку про наявність у його діях складу зазначеного адміністративного правопорушення.
Зокрема, до таких доказів належать:
- протокол про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 638685 від 12 квітня 2026 року, складений уповноваженим працівником поліції відповідно до вимог статті 256 КУпАП, з яким ОСОБА_2 був ознайомлений, про що свідчить його особистий підпис;
- акт огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціального технічного засобу, у якому зафіксовано виявлені у ОСОБА_2 ознаки алкогольного сп`яніння (різкий запах алкоголю з ротової порожнини), а також результат огляду за допомогою приладу «Drager» ARSM-0781 — 2,04 проміле; у відповідній графі акта міститься підпис ОСОБА_2 , яким він підтвердив ознайомлення з результатами вимірювання;
- показники тесту від 12 квітня 2026 року, отримані за допомогою газоаналізатора «Drager» ARSM-0781, згідно з якими у видихуваному повітрі ОСОБА_2 виявлено 2,04 проміле алкоголю, що свідчить про його перебування в стані алкогольного сп`яніння; зазначені показники також засвідчені особистим підписом ОСОБА_2 ;
- направлення від 12 квітня 2026 року о 14 год 30 хв на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, у якому зафіксовано виявлені у ОСОБА_2 ознаки алкогольного сп`яніння (різкий запах алкоголю з ротової порожнини, нечітка вимова) та зазначено заклад охорони здоров`я — КП «Ладижинська міська лікарня»;
- відеозапис з нагрудної камери поліцейського, долучений до матеріалів справи, який був оглянутий судом у судовому засіданні та містить безперервну відеофіксацію зупинки транспортного засобу, спілкування працівника поліції з ОСОБА_2 , проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння із застосуванням приладу «Drager» ARSM-0781, оголошення результату огляду та роз`яснення йому прав. Відеозапис не містить ознак монтажу чи переривання, а дії поліцейського не свідчать про порушення встановленого законом порядку проведення огляду.
Оцінивши наведені вище докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що вони отримані у встановленому законом порядку, доповнюють і узгоджуються між собою та підтверджують факт керування ОСОБА_2 транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння, що було зафіксовано у спосіб, передбачений статтею 266 КУпАП, із застосуванням спеціального технічного засобу, дозволеного до використання.
Відповідно до пункту 1.3 Правил дорожнього руху України (далі — ПДР України) учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил. Згідно з пунктом 1.9 ПДР України, особи, які порушують зазначені Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.
Підпунктом «а» пункту 2.9 ПДР України встановлено, що водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння, а також під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції. Відповідальність за порушення зазначеної заборони передбачена статтею 130 КУпАП.
Об`єктивна сторона адміністративного правопорушення, передбаченого частиною першою статті 130 КУпАП, полягає у керуванні транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Законодавець, з метою забезпечення безпеки дорожнього руху, життя та здоров`я його учасників, поклав на водіїв додатковий обов`язок — на вимогу працівника поліції проходити в установленому порядку медичний огляд для визначення стану сп`яніння.
У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29 червня 2007 року Велика палата ЄСПЛ зазначила, що будь-яка особа, яка володіє або керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки використання транспортних засобів потенційно може завдати серйозної шкоди. Такі особи добровільно погоджуються нести підвищену відповідальність і виконувати додаткові обов`язки у межах правового регулювання дорожнього руху.
Отже, установлена сукупність доказів переконливо свідчить про те, що 12 квітня 2026 року ОСОБА_2 керував транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння, чим порушив вимоги підпункту «а» пункту 2.9 ПДР України. У його діях наявний склад адміністративного правопорушення, передбаченого частиною першою статті 130 КУпАП.
4. Призначення адміністративного стягнення
Відповідно до частини другої статті 36 КУпАП, якщо особа вчинила кілька адміністративних правопорушень, справи про які одночасно розглядаються одним і тим самим органом (посадовою особою), адміністративне стягнення накладається в межах санкції, установленої за більш серйозне з числа вчинених правопорушень. До основного стягнення в такому разі може бути приєднано одне з додаткових стягнень, передбачених статтями про відповідальність за будь-яке із вчинених правопорушень.
Судом установлено, що ОСОБА_2 вчинив два адміністративні правопорушення, передбачені статтею 124 та частиною першою статті 130 КУпАП, матеріали про які надійшли до суду щодо однієї й тієї самої особи та розглядаються одночасно. За таких обставин адміністративне стягнення підлягає накладенню з урахуванням правил, визначених частиною другою статті 36 КУпАП.
Порівняння санкцій зазначених норм дає підстави для висновку, що більш серйозним із вчинених правопорушень є правопорушення, передбачене частиною першою статті 130 КУпАП, оскільки санкція цієї норми передбачає накладення штрафу з позбавленням права керування транспортними засобами на певний строк, тоді як санкція статті 124 КУпАП передбачає менш суворе адміністративне стягнення.
Відповідно до статті 33 КУпАП при накладенні адміністративного стягнення враховуються характер учиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність. Обставиною, що пом`якшує відповідальність ОСОБА_2 , суд визнає його щире розкаяння та повне визнання вини. Обставин, що обтяжують відповідальність, під час розгляду справи не встановлено.
Також суд бере до уваги характер допущених порушень, їх взаємозв`язок, наслідки у вигляді дорожньо-транспортної пригоди та пошкодження транспортних засобів, а особливо — керування транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння, що становить підвищену небезпеку для безпеки дорожнього руху, життя і здоров`я його учасників. Саме тому застосування до ОСОБА_2 адміністративного стягнення в межах санкції частини першої статті 130 КУпАП відповідає як характеру вчиненого, так і завданням провадження у справах про адміністративні правопорушення.
З урахуванням вимог статті 23 КУпАП, відповідно до якої адміністративне стягнення є мірою відповідальності та застосовується з метою виховання особи в дусі додержання законів України, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами, суд доходить висновку, що накладення на ОСОБА_2 адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі, передбаченому санкцією частини першої статті 130 КУпАП, з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік є необхідним, достатнім і справедливим.
5. Судовий збір
Відповідно до статті 40-1 КУпАП та пункту 5 частини другої статті 4 Закону України «Про судовий збір» у разі ухвалення судом постанови про накладення адміністративного стягнення судовий збір підлягає стягненню з особи, на яку накладено таке стягнення. 
З урахуванням установленого розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб станом на 1 січня 2026 року, судовий збір у розмірі 0,2 прожиткового мінімуму для працездатних осіб становить 665 грн 60 коп., які підлягають стягненню з ОСОБА_2 в дохід держави.
Керуючись статтями 23, 33, 36, 283, 284, 307, 308 КУпАП, суддя
ПОСТАНОВИВ:
ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винуватим у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених статтею 124 та частиною першою статті 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення.
На підставі частини другої статті 36 КУпАП накласти на ОСОБА_2 адміністративне стягнення в межах санкції, установленої за більш серйозне з числа вчинених правопорушень, а саме — частиною першою статті 130 КУпАП, у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 (сімнадцять тисяч) гривень, з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір у розмірі 665 (шістсот шістдесят п`ять) гривень 60 копійок.
Роз`яснити ОСОБА_2 , що штраф має бути сплачений не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня вручення йому постанови про накладення адміністративного стягнення, а в разі оскарження такої постанови — не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення.
Роз`яснити ОСОБА_2 , що у разі несплати штрафу у строк, установлений частиною першою статті 307 КУпАП, постанова підлягає примусовому виконанню, а відповідно до статті 308 КУпАП із правопорушника стягується подвійний розмір штрафу.
Постанова може бути оскаржена до Вінницького апеляційного суду через Ладижинський міський суд Вінницької області протягом десяти днів з дня її винесення.
Постанова набирає законної сили після закінчення строку на її оскарження, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції. Постанова в частині позбавлення права керування транспортними засобами набирає чинності з наступного дня після закінчення строку на її оскарження, а в разі оскарження — з дня набрання законної сили рішенням за результатами такого оскарження.
Строк пред`явлення постанови до виконання становить три місяці з дня набрання нею законної сили.
Суддя