Справа№ 309/1778/18 
Провадження № 1-кп/309/37/20

У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
18 травня 2026 року м. Хуст

Хустський районний суд Закарпатської області у складі колегії суддів: 
головуючого - судді ОСОБА_1 
суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 
за участю: секретаря судового засідання ОСОБА_4 
прокурора ОСОБА_5 
потерпілого ОСОБА_6 
обвинуваченого ОСОБА_7 
законного представника 
обвинуваченого ОСОБА_8 
захисника ОСОБА_9 
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Хуст клопотання прокурора про продовження обвинуваченому ОСОБА_7 строку дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою по кримінальному провадженню №120170700500013387 за обвинуваченням ОСОБА_7 у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ст.115 ч.1 КК України,- 
В С Т А Н О В И В:
В Хустському районному суді Закарпатської області перебуває на розгляді кримінальне провадження №120170700500013387 за обвинуваченням ОСОБА_7 у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ст.115 ч.1 КК України.
Стосовно обвинуваченого ОСОБА_7 ухвалою Хустського районного суду від 27 листопада 2025 року змінено запобіжний захід у виді цілодового домашнього арешту на запобіжний захід у виді тримання під вартою, починаючи з 24 січня 2026 року по 26 березня 2026 року включно, який потім продовжено ухвалою Хустського районного суду на строк по 23 травня 2026 року включно.
В судовому засіданні прокурором було заявлено клопотання про продовження обвинуваченому ОСОБА_7 дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на строк 60 днів, оскільки продовжують існувати ризики, передбачені ст.177 КПК України, а саме: обвинувачений може переховуватися від суду та незаконно впливати на потерпілого та свідків у цьому кримінальному провадженні.
В судовому засіданні потерпілий ОСОБА_6 клопотання прокурора підтримав та просив його задовольнити.
В судовому засіданні захисник обвинуваченого ОСОБА_7 - адвокат ОСОБА_9 , обвинувачений ОСОБА_7 та його законний представник ОСОБА_8 не заперечували проти задоволення клопотання прокурора.
Заслухавши думки прокурора, потерпілого, обвинуваченого, його законного представника та захисника, суд вважає, що клопотання прокурора підлягає задоволенню з наступних підстав. 
Відповідно до ч.3 ст.331 КПК України: за наявності клопотань суд під час судового розгляду зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження запобіжного заходу до закінчення двомісячного строку з дня його застосування. За результатами розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців. Копія ухвали вручається обвинуваченому, прокурору та надсилається уповноваженій службовій особі до місця ув`язнення.
Відповідно до ч.1 ст.197 КПК України: строк дії ухвали слідчого судді, суду про тримання під вартою або продовження строку тримання під вартою не може перевищувати шістдесяти днів.
Статтею 177 КПК України передбачено, що метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 
1/переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 
2/знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 
3/незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 
4/перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 
5/вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується. 
Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. 
Крім того, при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, враховуються обставини, передбачені ст.178 КПК України.
Згідно ст.178 КПК України: при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: 
1/вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 
2/тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується; 
3/вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого; 
4/міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; 
5/наявність у підозрюваного, обвинуваченого постійного місця роботи або навчання; 
6/репутацію підозрюваного, обвинуваченого;
7/майновий стан підозрюваного, обвинуваченого; 
8/наявність судимостей у підозрюваного, обвинуваченого; 
9/дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше; 
10/наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; 
11/розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється, обвинувачується особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється, обвинувачується особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини;
12/ризик продовження чи повторення протиправної поведінки, зокрема ризик летальності, що його створює підозрюваний, обвинувачений, у тому числі у зв`язку з його доступом до зброї.
Вирішуючи питання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, суд враховує вимоги п.п.3,4 ст.5 Конвенції про захист прав людини та практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. При цьому, ризик переховування обвинуваченого від правосуддя не може оцінюватися виключно на підставі суворості можливого судового рішення, а це слід робити з урахуванням низки відповідних фактів, які можуть підтверджувати існування такого ризику, або свідчити про такий його незначний ступінь, який не може служити підставою для запобіжного ув`язнення.
Європейський суд з прав людини в своєму рішенні у справі «Летельє проти Франції» від 26 червня 1991 року зазначив, що особлива тяжкість деяких злочинів може викликати таку реакцію суспільства і соціальні наслідки, які виправдовують попереднє ув`язнення як виключну міру запобіжного заходу протягом певного часу. Тобто із зазначеного рішення Європейського суду з прав людини вбачається, що у справах, де особа обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину, виходячи з самої тяжкості обвинувачення, попереднє ув`язнення може бути застосоване. Суд зобов`язаний врахувати всі дійсні обставини справи і за наявності підстав, вичерпний перелік яких визначений в ст.183 КПК України, застосувати винятковий вид запобіжного заходу. Відповідно до п.«с» ч.1 ст.5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на свободу та особисту недоторканість. Нікого не може бути позбавлено свободи, крім таких випадків і відповідно до процедури, встановленої законом: законний арешт або затримання особи, здійснене з метою до провадження її до компетентного судового органу за наявності обґрунтованої підозри у вчиненні нею правопорушення або якщо обґрунтовано вважається необхідним запобігти вчиненню нею правопорушення чи її втечі після його вчинення.
Суд враховує, що відповідно до правової позиції ЄСПЛ у справі Мюррей проти Сполученого Королівства (п.55 рішення) факти, що викликають підозру, не обов`язково мають бути встановлені до ступеня, необхідного для засудження чи навіть для пред`явлення обвинувачення, що є задачею наступних етапів кримінального процесу.
Кримінальний процесуальний Кодекс України встановлює обов`язок розглядати обґрунтованість підозри, яка за визначенням ЄСПЛ «є необхідною умовою законності тримання під вартою» (справа «Нечипорук і Йонкало проти України», 42310/04, §219, 21.04.2011р.).
Відповідно до практики ЄСПЛ, «обґрунтованість підозри, на якій має ґрунтуватись арешт, складає суттєву частину гарантії від безпідставного арешту і затримання, закріпленої у статті 5 §1 (с) Конвенції, передбачає наявність обставин або відомостей, які переконали б неупередженого спостерігача, що ця особа, можливо, вчинила певний злочин» (K.F. проти Німеччини, 27.11.1997 р., §57).
При розгляді клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_7 суд враховує наявність обґрунтованої підозри у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, яке, відповідно до ст.12 КК України, відноситься до особливо тяжкого злочину, санкція за вчинення якого передбачає покарання у вигляді позбавленні волі на строк від семи до п`ятнадцяти років позбавленням волі. 
Ухвалою Хустського районного суду від від 27 листопада 2025 року змінено запобіжний захід у віді цілодового домашнього арешту на запобіжний захід у виді тримання під вартою, починаючи з 24 січня 2026 року по 26 березня 2026 року включно, який потім продовжено ухвалою Хустського районного суду на строк по 23 травня 2026 року включно.
Продовжуючи застосування такого виду запобіжного заходу як тримання під вартою, суд виходить з того, що на сьогоднішній день тільки розпочато судове слідство по справі, потерпілий та свідки не допитані, а тому продовжують існувати ризики, визначені ст.177 КПК України, оскільки обвинувачений з метою ухилення від кримінальної відповідальності може переховуватися від суду та незаконно впливати на потерпілого та свідків у цьому кримінальному провадження.
Беручи до уваги, що застосування інших, більш м`яких запобіжних заходів, ніж тримання під вартою, не зможе забезпечити належної процесуальної поведінки обвинуваченого ОСОБА_7 суд, з врахуванням положень ст.177,178,183,194 КПК України, ст.5 Конвенції «Про захист прав людини і основоположних свобод», вважає за необхідне продовжити обвинуваченому ОСОБА_7 дію запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на строк 60 днів.
Будь-яких даних про зменшення чи відсутність ризиків, передбачених ст.177 КПК України, для застосування стосовно ОСОБА_7 більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою, не встановлено.
Керуючись ст.176-178, 183, 193-194, 196-197, 199, 205, 315, 331, 369, 372, 395 КПК України, суд
У Х В А Л И В:
Клопотання прокурора про продовження обвинуваченому ОСОБА_7 строку дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою, - задовольнити.
Продовжити обвинуваченому ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , строк дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою на строк 60 днів, - з 24 травня 2026 року по 22 липня 2026 року включно.
Копію ухвали вручити обвинуваченому, прокурору та надіслати ДУ «Закарпатська УВП №9» для відома.
Ухвала підлягає негайному виконанню.
Ухвалу суду може бути оскаржено до Закарпатського Апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.
Повний текст ухвали складено 21 травня 2026 року, о 10-00. 

Головуючий суддя: ОСОБА_1 

судді: ОСОБА_2 

ОСОБА_3