Справа № 548/1369/26
Провадження №1-кп/548/204/26
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
/повний текст/

09 червня 2026 року м. Хорол
Хорольський районний суд Полтавської області в складі :
головуючого судді - ОСОБА_1 ,
при секретарі судового засідання - ОСОБА_2 
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Хорол кримінальне провадження №12022170590000371 по обвинуваченню
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Київ, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , громадянина України, українця, військовослужбовця , радіотелефоніста 3 стрілецької роти 1 стрілецького батальйону військової частини НОМЕР_1 , розлученого, маючого на утриманні двох неповнолітніх дітей, на утриманні непрацездатних осіб не має, не особа з інвалідністю, раніше не судимого

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 413 КК України
за участю сторін кримінального провадження:
сторони обвинувачення - прокурора ОСОБА_4 
обвинуваченого- ОСОБА_3 
ВСТАНОВИВ:
Формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним.
ОСОБА_3 , обвинувачується у втраті ввірених для службового користування зброї та бойових припасів внаслідок порушення правил їх зберігання, вчиненій в умовах воєнного стану, його дії кваліфіковані за ч. 3 ст. 413 КК України і обвинувачення сформульоване наступним чином.
Судом встановлено, що відповідно ст. 1 Закону України «Про оборону України» воєнний стан - це особливий правовий режим, що вводиться в Україні або в окремих її місцевостях у разі збройної агресії чи загрози нападу, небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності та передбачає надання відповідним органам державної влади, військовому командуванню та органам місцевого самоврядування повноважень, необхідних для відвернення загрози та забезпечення національної безпеки, а також тимчасове, зумовлене загрозою, обмеження конституційних прав і свобод людини і громадянина та прав і законних інтересів юридичних осіб із зазначенням строку дії цих обмежень.
24.02.2022 Президентом України видано Указ «Про введення воєнного стану в Україні» № 64/2022, затверджений Законом № 2102-IX від 24.02.2022, у зв?язку з чим на території України запроваджено правовий режим воєнного стану.
Наказом командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 08.05.2022 № 115 солдата ОСОБА_3 зараховано до списків особового складу військової частини та на всі види забезпечення.
3 08.05.2022 солдат ОСОБА_3 вважається таким, що справи та посаду радіотелефоніста 3 стрілецької роти НОМЕР_2 стрілецького батальйону прийняв і приступив до виконання службових обов?язків.
Будучи радіотелефоністом 3 стрілецької роти 1 стрілецького батальйону військової частини НОМЕР_1 , солдат ОСОБА_3 відповідно до вимог ст.ст. 9, 11, 127-128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст.ст. 3, 4, 6 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, п.п. 4, 6 Розділу 1, п. 2 розділу Х Інструкції про організацію обліку, зберігання і видачі стрілецької зброї та боєприпасів у Збройних Силах України, затвердженої наказом Міністра оборони України від 29 червня 2005 року № 359, зобов?язаний додержуватись вимог Конституції України, Законів України, Статутів Збройних Сил України та інших нормативно-правових актів з питань, що регламентують проходження військової служби, не допускати вчинення злочинів, розкрадання, відповідати за збереження і правильну експлуатацію наданої йому у тимчасове службове користування і закріпленої за ним зброї та бойових припасів, виконуючи службові обов язки, постійно мати зброю при собі, який унеможливлював би втрати та крадіжки.
Згідно ст.ст. 3, 4, 6 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, військова дисципліна грунтується на усвідомленні військовослужбовцями свого військового обов?язку, відповідальності за захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, на їх вірності Військовій присязі. Військова дисципліна зобов"язує кожного військовслужбовця додержуватися Конституції та Законів України, Військової присяги, неухильно виконувати вимоги військових статутів, накази командирів.
Порядок організації обліку, зберігання і видачі стрілецької зброї, боєприпасів у Зоройних Силах України визначений Інструкцією про організацію обліку, зберігання і видачі стрілецької зброї та боєприпасів у збройних Силах України, затвердженою наказом Міністра оборони України від 29.06.2005 N? 359 (далі Інструкцією).
Так, відповідно до п.п. 2, 3 розділу Інструкції військовослужбовці отриману стрілецьку зброю та боєприпаси повинні постійно тримати при собі.
У разі тимчасового виходу (виїзду) військовослужбовців до населених пунктів, у тому числі тих, що не належать до району відповідальності підрозділу, для вирішення особистих чи службових питань стрілецька зброя та боєприпаси здаються відповідальному за облік стрілецької зброї і боєприпасів підрозділу або черговому підрозділу з внесенням відповідних змін до опису зброї, яка зберігається у шафі (ящику). Місця, де зберігаються стрілецька зброя та боєприпаси, повинні постійно перебувати під охороною. 
27.05.2022 за військовослужбовцем військової частини НОМЕР_1 радіотелефоністом 3 стрілецької роти НОМЕР_2 стрілецького батальйону солдатом ОСОБА_3 було закріплено особисту стрілецьку зброю - автомат АК-74 5,45 мм, № НОМЕР_3 , про що міститься запис у книзі видачі зброї та боєприпасів та у військовому квитку НОМЕР_4 ,
Також ОСОБА_3 видано до вказаного автомату 30 набоїв 5.45 мм.
В силу вищевказаних вимог ОСОБА_3 був зобов`язаний з метою забезпечення збереження зброї та боєприпасів постійно тримати ввірену зброю та боєприпаси при собі, не допуски її втрати, а при службовому переміщені за необхідності здати відповідальному за облік стрілецької зброї і боєприпасів підрозділу або черговому підрозділу з внесенням відповідних змін до опису зброї, яка зберігається у шафі (ящику).
Разом з тим солдат ОСОБА_3 супереч ст.ст. 9, 11, 127-128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст.ст. 3, 4, 6 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, п.п. 4, 6 Розділу І, п. 2 розділу Х, п.п. 2, 3 розділу Х Інструкції діючи зі злочинною самовпевненістю, 14.11.2022 при переміщені підрозділу військової частини НОМЕР_1 з Донецької області до пункту постійної дислокації військової частини НОМЕР_1 у АДРЕСА_2 автомат АК-74 5,45 мм, № НОМЕР_3 та набої при собі не тримав, заходів збереження вказаного майна не вживав, за відсутності визначеного відповідального за облік стрілецької зброї і боєприпасів підрозділу або чергового підрозділу за відсутності жодних законних підстав залишив без нагляду та охорони ввірену йому зброю та боєприпаси у кунгу вантажного автомобіля ГАЗ 66.
Того ж дня, приблизно о 10 год. 30 хв., під час зупинки на АЗК «ГЛУСКО» в м. Хорол Полтавської області було виявлено втрату ввіреної для службового користування зброї та боєприпасів ОСОБА_3 , а саме автомату АК-74 5,45 мм, № НОМЕР_3 , та 30 набоїв 5.45 мм. що мала місце під час руху транспортним засобом.
Вжитими пошуковими заходами командуванням військової частини НОМЕР_1 та визначеними відповідальними посадовими особами з числа зазначеної військової частини вказану зброю та боєприпаси відшукати не вдалося.
Відповідно до довідки-розрахунку про вартість шкоди завданої державі внаслідок втрати майна 3 стрілецької роти 1 стрілецького батальйону служби ракетно-артилерійського озброєння військової частини НОМЕР_1 , вартість автомату АК-74 5,45 мм N? 6944872 - 1990 р.в. складає 2885,15 грн., вартість 30 набоїв 5.45 мм. складає 2,70 грн. Отже, солдатом ОСОБА_3 втрачено військового майна на загальну суму 2887,85 грн.
Таким чином, своїми умисними діями, які виразилися у втраті ввірених для службового користування зброї та бойових припасів внаслідок порушення правил їх зберігання, вчиненій в умовах воєнного стану, ОСОБА_3 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 413 КК України.
Позиція обвинуваченого.
Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 вину в пред`явленому йому обвинуваченні визнав повністю, ніяких фактичних обставин, викладених в обвинувальному акті, не заперечував, детально пояснив про обставини скоєння ним кримінального правопорушення. У вчиненому щиро розкаюється та просить суворо не карати, шкода ним повністю відшкодована.
Докази на підтвердження встановлених судом обставин.
Зважаючи на те, що у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 у повному обсязі визнав свою винуватість у вчиненні інкримінованому йому органом досудового розслідування кримінального правопорушення за обставин, викладених у обвинувальному акті. Тож, беручи до уваги, що прокурор та обвинувачений не оспорювали фактичні обставини провадження, і судом встановлено, що учасники судового провадження, у тому числі обвинувачений правильно розуміє зміст цих обставин, суд, зі згоди усіх учасників, відповідно до вимог ч. 3 ст. 349 КПК України, визнав недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин провадження, які ніким не оспорюються.
При цьому суд роз`яснив обвинуваченому положення ч. 3 ст. 349 КПК України про те, що у такому випадку останній буде позбавлений права оспорювати фактичні обставини провадження в апеляційному порядку.
Суд також пересвідчився в добровільності позиції обвинуваченого та не знайшов підстави вважати, що останній себе обмовляє або в інший спосіб викривляє визнані ним у судовому засіданні обставини, чи визнає їх під примусом.
Стаття Закону України про кримінальну відповідальність, що передбачає відповідальність за кримінальне правопорушення, винним у вчиненні якого визнається обвинувачений.
Встановлені обставини вказують на те, що дії ОСОБА_3 кваліфіковані вірно за ст. 413 ч. 3 КК України, як втрата ввірених для службового користування зброї та бойових припасів внаслідок порушення правил їх зберігання, вчиненій в умовах воєнного стану.
Мотиви призначення покарання.
Обставинами, які, відповідно до ст.66 КК України, пом`якшують покарання обвинуваченому, суд враховує його щире каяття, активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення та добровільне відшкодування завданого збитку.
Обставина, які обтяжують покарання обвинуваченому, судом не встановлено.
При визначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_3 суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, який є нетяжким злочином, особу обвинуваченого, який є осудним у розумінні ч. 1 ст. 19 КК України, зокрема на обліку у лікарів психіатра чи нарколога він не перебуває.
При визначенні виду та міри покарання обвинуваченому, суд враховує, що вчинене ним кримінальне правопорушення відноситься до категорії нетяжких злочинів, наявність пом`якшуючих покарання обставин, особу обвинуваченого, який визнав свою вину, відшкодував завдану шкоду, дав правдиві пояснення про обставини скоєння кримінального правопорушення, за місцем служби характеризується не негативно, на обліку у лікаря-психіатра та лікаря-нарколога не перебуває, а також позицію прокурора, і вважає необхідним та достатнім, для виправлення ОСОБА_3 і попередження вчинення ним нових злочинів, обрати останньому мінімальне покарання у виді позбавлення волі, визначене санкцією ч.3 ст.413 КК України.
Разом із тим, зважаючи на особу винного, який раніше не притягувався до кримінальної відповідальності, наявність пом`якшуючих покарання обставин, суд вважає можливим виправлення обвинуваченого без відбування покарання, із застосуванням випробування, з іспитовим строком, відповідно до ч.1 ст.75 КК України, в умовах належного контролю за його поведінкою і виконанням обов`язків, передбачених ст.76 КК України.
Суд вважає, що таке покарання буде необхідним та достатнім для його виправлення і попередження вчинення інших злочинів.
Мотиви прийняття інших рішень.
Запобіжний захід ОСОБА_3 на час набрання вироком законної сили не обирати.
Цивільний позов у справі не заявлявся.
Процесуальні витрати та речові докази у справі відсутні.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 31, 176-179, 369 371, 373 376, 394, 395 КПК України, суд -
З А С У Д И В :
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1  визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 413 КК України та призначити йому покарання у виді позбавленням волі строком на 2 (два) роки.
На підставі ст.75 Кримінального кодексу України,  ОСОБА_3  звільнити від відбування покарання з випробуванням, з іспитовим строком на 1 (один) рік.
Відповідно до вимог п.п. 1,2 ч.1, п.2 ч.3 ст.76 Кримінального кодексу України, зобов`язати  ОСОБА_3 періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання та не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.
Відповідно до ч.4 ст.76 Кримінального кодексу України, здійснення нагляду за військовослужбовцем  ОСОБА_3  покласти на командира військової частини НОМЕР_1 , а у разі його звільнення з військової служби - на уповноважений орган з питань пробації.
До вступу вироку в законну силу, запобіжний захід  ОСОБА_3  не обирати.
Вирок може бути оскаржено в апеляційному порядку через Хорольський районний суд Полтавської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Повний текст вироку негайно після проголошення вступної та резолютивної частини згідно ч.15 ст.615 КПК України вручити обвинуваченому, прокурору.

  	Головуючий	ОСОБА_1