П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
————————————————————————
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 квітня 2026 р.	м. Одеса	Справа № 420/29145/25	

Суддя першої інстанції: Харченко Ю.Ю.
Час та місце ухвалення судового рішення «--:--»: м. Одеса
Повний текст судового рішення складений: 30.10.2025

П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:
головуючого судді Крусяна А.В.,
суддів Шевчук О.А., Яковлєва О.В.,
розглянувши у порядку письмового провадження апеляційні скарги НОМЕР_1 прикордонного загону Державної прикордонної служби України (військова частина НОМЕР_2 ), НОМЕР_3 мобільного прикордонного загону Державної прикордонної служби України (військова частина НОМЕР_4 ) на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 30 жовтня 2025 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до НОМЕР_1 прикордонного загону Державної прикордонної служби України (військова частина НОМЕР_2 ), НОМЕР_3 мобільного прикордонного загону Державної прикордонної служби України (військова частина НОМЕР_4 ) про визнання бездіяльність протиправною та зобов`язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:

21.08.2025 ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до НОМЕР_1 прикордонного загону Державної прикордонної служби України (військова частина НОМЕР_2 ), НОМЕР_3 мобільного прикордонного загону Державної прикордонної служби України (військова частина НОМЕР_4 ) про визнання протиправною бездіяльність щодо застосування, за період з 29.01.2020 по 08.02.2023, при обчисленні його грошового забезпечення, матеріальної допомоги на оздоровлення, матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань, розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня відповідного календарного року;
зобов`язання військову частину НОМЕР_2 виплатити йому грошове забезпечення (розміри посадового окладу та окладу за військовим званням), матеріальну допомогу на оздоровлення, матеріальної допомоги для вирішення соціально побутових питань за період з 29.01.2020 по 08.02.2023, шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня відповідного календарного року, у відповідності до п.4 постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 №704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» та п.1 Примітки Додатку1 та Примітки Додатку 14 до постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 №704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб», із урахування виплачених сум;
зобов`язання військову частину НОМЕР_2 нарахувати та виплатити йому компенсацію втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати на суму невиплаченого грошового забезпечення за весь час затримки виплати з 29.01.2020 по день фактичної виплати;
визнання протиправною бездіяльність щодо застосування за період з 09.02.2023 по 23.07.2025, при обчисленні його грошового забезпечення, матеріальної допомоги на оздоровлення, матеріальної допомоги для вирішення соціально побутових питань, одноразової допомоги при звільненні, грошової компенсації за невикористані дні основної та додаткові відпустки, розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня відповідного календарного року;
зобов`язання військову частину НОМЕР_4 виплатити йому грошове забезпечення (розміри посадового окладу та окладу за військовим званням), матеріальну допомогу на оздоровлення, матеріальної допомоги для вирішення соціально побутових питань, одноразової допомоги при звільненні, грошової компенсації за невикористані дні основної та додаткові відпустки за період з 09.02.2023 по 23.07.2025, шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня відповідного календарного року, у відповідності до п.4 постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 №704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» та п.1 Примітки Додатку 1 та Примітки Додатку 14 до постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 №704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб», із урахування виплачених сум;
зобов`язання військову частину НОМЕР_4 нарахувати та виплатити йому компенсацію втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати на суму невиплаченого грошового забезпечення за весь час затримки виплати з 09.02.2023 по день фактичної виплати.
В обґрунтування позовних вимог зазначено, що у період з 29.01.2020 по 08.02.2023 позивач проходив військову службу у військовій частині НОМЕР_2 , з 09.02.2023 по 23.07.2025 – військовій частині НОМЕР_4 . Позивач зазначає, що його грошове забезпечення, у тому числі додаткові та одноразові види грошового забезпечення, у період з 29.01.2020 по 23.07.2025, протиправно обраховувались відповідачами, виходячи з розміру 1762грн. Також, враховуючи, що відповідачем порушено строки виплати грошового забезпечення у повному розмірі, на думку позивача, він набув право на отримання компенсації втрати частини доходів відповідно до Порядку №159 та Закону України №2050-III. 
Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 30.20.2025 позов задоволено частково; визнано протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_2 щодо не застосування з 29.01.2020 по 19.05.2023, при обчисленні ОСОБА_1 грошового забезпечення, матеріальної допомоги на оздоровлення, матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань, розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня відповідного календарного року; 
зобов`язано військову частину НОМЕР_2 виплатити грошове забезпечення ОСОБА_1 (розміри посадового окладу та окладу за військовим званням), матеріальну допомогу на оздоровлення, матеріальну допомогу для вирішення соціально-побутових питань, за період з 29.01.2020 по 19.05.2023, шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня відповідного календарного року, у відповідності до п.4 постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 №704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» та п.1 Примітки Додатку 1 та Примітки Додатку 14 до постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 №704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб», із урахування виплачених сум;
зобов`язано військову частину НОМЕР_2 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 компенсацію втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати на суму невиплаченого грошового забезпечення за весь час затримки виплати з 29.01.2020 по день фактичної виплати;
визнати протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_4 щодо не застосування з 19.06.2025 по 23.07.2025, при обчисленні ОСОБА_1 грошового забезпечення, матеріальної допомоги на оздоровлення, матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань, одноразової допомоги при звільненні, грошової компенсації за невикористані дні основної та додаткові відпустки, розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня відповідного календарного року;
зобов`язано військову частину НОМЕР_4 виплатити грошове забезпечення ОСОБА_1 (розміри посадового окладу та окладу за військовим званням), матеріальну допомогу на оздоровлення, матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань, одноразової допомоги при звільненні, грошової компенсації за невикористані дні основної та додаткові відпустки за період з 19.06.2025 по 23.07.2025, шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня відповідного календарного року, у відповідності до п.4 постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 №704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» та п.1 Примітки Додатку 1 та Примітки Додатку 14 до постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 №704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб», із урахування виплачених сум;
зобов`язано військову частину НОМЕР_4 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 компенсацію втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати на суму невиплаченого грошового забезпечення за весь час затримки виплати з 19.06.2025 по день фактичної виплати.
Суд першої інстанції, частково задовольняючи позовні вимоги, зазначив, що з 29.01.2020 у позивача виникло право на обчислення розміру посадового окладу, окладу за військовим (спеціальним) званням та додаткових видів грошового забезпечення, розмір яких залежить від розміру посадового окладу, окладу за військовим званням, шляхом застосування п.4 постанови Кабінету Міністрів України «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» від 30.08.2017 №704 в первинній редакції, а саме множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року. Разом з тим, суд вказав, що такий обрахунок грошового забезпечення має бути здійснено до 19.05.2023, оскільки з дати набрання чинності 20.05.2023 постановою КМУ №481 від 12.05.2023 визначено, що розміри посадових окладів, окладів за військовими (спеціальними) званнями військовослужбовців, осіб рядового та начальницького складу та деяких інших осіб розраховуються виходячи з розміру 1762грн. Надалі, суд зауважив, що постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 18.06.2025 у справі №320/29450/24 визнано протиправним та нечинним п.2 постанови КМУ від 12.05.2023 №481 стосовно внесення змін до п.4 постанови №704, а тому у період з 20.05.2023 по 18.06.2025 замість розрахункової величини «прожитковий мінімум для працездатних осіб, встановлений законом на 1 січня календарного року» застосовується стала розрахункову величину для посадового окладу та окладу за військове звання 1762грн. В контексті цього, суд дійшов висновку, що у період з 29.01.2020 по 19.05.2023 військова частина НОМЕР_2 протиправно розраховувала грошове забезпечення позивача та додаткові види грошового забезпечення, виходячи з розміру 1762грн., а військова частина НОМЕР_4 - за період з 19.06.2025 по 23.07.2025. Також, суд першої інстанції вважав за необхідне покласти вимоги зобов`язального характеру на військові частини відповідно періодам проходження у них позивачем військової служби. 
Крім того, суд зазначив, що положення Закону України №2050-ІІІ визначають право на компенсацію втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати особа набуває незалежно від того, чи були такі суми їй попередньо нараховані, але не виплачені. З цих підстав, суд першої інстанції дійшов висновку, що позивач має право на отримання компенсації з 29.01.2020 та з 19.06.2023 по день фактичного здійснення відповідачами з ним остаточного розрахунку. 
Не погоджуючись з ухваленим у справі судовим рішенням, відповідачі подали апеляційні скарги, в яких посилаються на порушення судом першої інстанції при вирішенні справи норм матеріального та процесуального права, у зв`язку з чим просять скасувати рішення суду першої інстанції та відмовити у задоволенні позовних вимог.
В обґрунтування апеляційної скарги військова частина НОМЕР_2 вказує на відсутність підстав для здійснення перерахунку грошового забезпечення позивачу у період проходження служби, з огляду на те, що нарахування спірних виплат у 2020-2023 роках здійснювалось відповідно до норм чинного законодавства на підставі постанови від 30.08.2017 №704, якою визначено, що розміри посадових окладів, окладів за військовими (спеціальними) званнями військовослужбовців, осіб рядового та начальницького складу визначаються шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01.01.2018 у розмірі 1762грн. Крім того, апелянт зазначає, що постанова Шостого апеляційного адміністративного суду від 29.01.2020 у справі №826/6453/18 не є підставою для перерахунку позивачу грошового забезпечення, оскільки вказане судове рішення створювало юридичні наслідки лише для Кабінету Міністрів України, а не для центральних органів виконавчої влади та їхніх територіальних органів, а тому не підлягає виконанню військовою частиною НОМЕР_2 . Також, апелянт зауважує про відсутність підстав для задоволення вимог в частині виплати компенсації втрати частини доходів у зв`язку з затримкою їх виплати, оскільки є передчасними. 
Доводи апеляційної скарги військової частини НОМЕР_4 щодо обчислення грошового забезпечення позивача, виходячи з розміру 1762грн. є подібними до змісту апеляційної скарги військової частини НОМЕР_2 . Разом з тим, апелянт зазначає, що позивач не звертався до військової частини про здійснення перерахунку його грошового забезпечення. Також, зауважує про відсутність у останнього права на отримання компенсації відповідно до Закону №2050-ІІІ. Крім того, військова частина звертає увагу на порушення тримісячного строку звернення до суду з позовом, визначений ст.233 КЗпП України, у зв`язку з чим наявні підстави для залишення позову без розгляду. 
Заслухавши суддю-доповідача, розглянувши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів та вимог апеляційних скарг, колегія суддів вважає, що вони підлягають частковому задоволенню. 
Судом першої інстанції встановлено, що з 29.01.2020 ОСОБА_1 проходив військову службу у ІНФОРМАЦІЯ_1 (військова частина НОМЕР_2 ).
Згідно витягу з наказу начальника НОМЕР_3 мобільного прикордонного загону Державної прикордонної служби України (військова частина НОМЕР_4 ) від 09.02.2023 №3-ОС позивача, який прибув для подальшого проходження служби з ІНФОРМАЦІЯ_1 , зараховано до списків особового складу військової частини та всі види забезпечення. /а.с.8/
Відповідно до витягу з наказу начальника НОМЕР_3 мобільного прикордонного загону Державної прикордонної служби України (військова частина НОМЕР_4 ) від 23.07.2025 №890-ОС ОСОБА_1 виключено зі списків особового складу загону та знято з усіх видів забезпечення. /а.с.9/
23.07.2025 позивач звернувся до відповідачів із заявою, в якій просив за період з 29.01.2020 по 23.07.2025 здійснити перерахунок його грошового забезпечення, додаткових та одноразових видів грошового забезпечення, виходячи з розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня відповідного календарного року. /а.с.10/
На вказану заяву, листами від 04.08.2025, від 12.08.2025 відповідачі повідомили про відсутність законних підстав для здійснення перерахунку. /а.с.11-12/
Вважаючи протиправними дії відповідачів щодо обчислення та виплати у період з 29.01.2020 по 23.07.2025 грошового забезпечення, додаткових та одноразових видів грошового забезпечення без врахування розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня відповідного календарного року, позивач звернувся до суду з даним позовом. Крім того, позивач вважає, що набув право на отримання компенсації втрати частини доходів відповідно до Порядку №159 та Закону України №2050-III.
Перевіривши матеріали справи, колегія суддів приходить до наступного.
Статтею 1 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» передбачено, що соціальний захист військовослужбовців - діяльність (функція) держави, спрямована на встановлення системи правових і соціальних гарантій, що забезпечують реалізацію конституційних прав і свобод, задоволення матеріальних і духовних потреб військовослужбовців відповідно до особливого виду їх службової діяльності, статусу в суспільстві, підтримання соціальної стабільності у військовому середовищі.
Відповідно до ч.1 ст.9 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів.
Згідно ч.ч.2,3 ст.9 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» до складу грошового забезпечення входять посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення та індексація грошового забезпечення.
Відповідно до ч.4 ст.9 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» грошове забезпечення виплачується у розмірах, що встановлюються Кабінетом Міністрів України, та повинно забезпечувати достатні матеріальні умови для комплектування Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань та правоохоронних органів кваліфікованим особовим складом, враховувати характер, умови служби, стимулювати досягнення високих результатів у службовій діяльності.
Постановою Кабінету Міністрів України «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» від 30.08.2017 №704 (надалі - постанова №704) встановлено тарифну сітку розрядів і коефіцієнтів посадових окладів військовослужбовців з числа осіб рядового, сержантського і старшинського складу, офіцерського складу (крім військовослужбовців строкової військової служби), осіб рядового і начальницького складу.
Згідно Пункту 4 постанови №704 (в редакції, чинній на момент прийняття постанови), розміри посадових окладів, окладів за військовими (спеціальними) званнями військовослужбовців, осіб рядового та начальницького складу визначалися шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року (але не менше 50 відсотків розміру мінімальної заробітної плати, встановленого законом на 1 січня календарного року), на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками 1,12,13,14.
Додатки 1 та 14 до постанови №704, в яких у вигляді таблиці зазначені відповідні тарифні коефіцієнти, мають примітки пояснюючого характеру. Зокрема, у цих примітках наведена інформація щодо арифметичної дії (множення), яка застосовується при обчисленні розмірів посадових окладів та окладів за військовим (спеціальним) званням, в залежності від відповідних тарифних коефіцієнтів, та наведені правила округлення розрахунків. У цих примітках норми права не містяться.
Як вбачається з примітки 1 Додатку 1 до постанови №704, посадові оклади за розрядами тарифної сітки визначаються шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року (але не менше 50 відсотків розміру мінімальної заробітної плати, встановленого законом на 1 календарного року), на відповідний тарифний коефіцієнт.
Постановою Кабінету Міністрів України від 21.02.2018 №103 «Про перерахунок пенсій особам, які звільнені з військової служби, та деяким іншим категоріям осіб» (далі - Постанова №103) до постанови №704 були внесені зміни, внаслідок яких пункт 4 постанови №704 було викладено у новій редакції, а саме: «Установити, що розміри посадових окладів, окладів за військовими (спеціальними) званнями військовослужбовців, осіб рядового та начальницького складу визначаються шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01 січня 2018, на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками 1, 12, 13 і 14».
Зміст приміток до Додатків 1 та 14 до постанови №704 не був приведений у відповідність з нормою пункту 4 цієї ж постанови.
Відповідно до постанови №704, в редакції постанови №103, розрахунковою величиною для визначення розмірів посадових окладів та окладів за військовим званням, як складових грошового забезпечення військовослужбовців, що проходять військову службу, є стала величина - розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб, визначений законом на 01.01.2018, а мінімальна заробітна плата (чи її частина) для розрахунків розмірів цих окладів не застосовується.
Разом з тим, постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 29.01.2020 у справі №826/6453/18 визнано протиправним та скасовано п.6 постанови №103, яким було внесено зміни до п.4 постанови №704.
Відповідно до ч.1 ст.325 КАС України постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття.
Відтак, з дня набрання законної сили рішенням у справі №826/6453/18 діє редакція п.4 постанови №704, яка була чинною до зазначених змін.
Таким чином, саме з 29.01.2020 - з наступного дня з дати набрання чинності судовим рішенням у справі №826/6453/18 виникли підстави для визначення, на підставі первинної редакції постанови №704, розмірів посадових окладів, окладів за військовими (спеціальними) званнями військовослужбовців, осіб рядового та начальницького складу шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року (але не менше 50 відсотків розміру мінімальної заробітної плати, встановленого законом на 1 січня календарного року), на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками 1,12,13,14.
Разом з тим, відповідно до п.3 розділу ІІ «Прикінцеві та перехідні Положення» Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» від 06.12.2016 за №1774-VІІІ, встановлено, що мінімальна заробітна плата після набрання чинності цим Законом не застосовується як розрахункова величина для визначення посадових окладів та заробітної плати працівників та інших виплат, крім розрахунку щорічного обсягу фінансування статутної діяльності політичних партій. До внесення змін до законів України щодо незастосування мінімальної заробітної плати як розрахункової величини вона застосовується у розмірі прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого на 1 січня календарного року, починаючи з 01.01.2017.
Оскільки приписи п.3 розділу ІІ Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» від 06.12.2016 №1774-VІІІ не втратили чинності і за юридичною силою є вищою за положення п.4 постанови №704, то в даному випадку не встановлено правових підстав для обчислення розміру окладу за посадою заявника та окладу за військовим званням із використанням величини мінімальної заробітної плати, а не прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого на 1 січня календарного року.
12.05.2023 Кабінет Міністрів України прийняв постанову №481 «Про скасування підпункту 1 пункту 3 змін, що вносяться до постанов Кабінету Міністрів України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21.02.2018 №103, та внесення зміни до п.4 постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 №704», пунктом 2 якої внесено зміни до п.4 постанови №704, виклавши абзац перший в такій редакції: « 4. Установити, що розміри посадових окладів, окладів за військовими (спеціальними) званнями військовослужбовців, осіб рядового та начальницького складу та деяких інших осіб розраховуються виходячи з розміру 1762 гривні та визначаються шляхом множення на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками 1, 12, 13 і 14».
Отже, з дня набрання чинності постановою №481, тобто з 20.05.2023 Кабінетом Міністрів України замість розрахункової величини «прожитковий мінімум для працездатних осіб, встановлений законом на 1 січня календарного року» запроваджено сталу розрахункову величину для посадового окладу та окладу за військове звання 1762 грн.
Проте, рішенням Київського окружного адміністративного суду від 14.03.2025 у справі №320/29450/24 (набрало законної сили 18.06.2025) визнано протиправним та нечинним п.2 постанови Кабінету Міністрів України від 12.05.2023 №481 стосовно внесення змін до п.4 постанови Кабінету Міністрів України від 30.07.2017 №704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб».
Тобто, постанова Кабінету Міністрів України №481 від 12.05.2023 була чинною у період з 20.05.2023 по 18.06.2025.
Разом з тим, колегія суддів враховує, що в постанові від 17.02.2026 у справі №520/5814/24 Верховний Суд дійшов висновків, що з огляду на ч.3 ст.7 КАС України загальні засади пріоритетності законів над підзаконними актами п.2 постанови №481 стосовно внесення змін до п.4 постанови №704 в частині, що суперечить нормативно-правовому акту, який має вищу юридичну силу, а саме закону про Державний бюджет України на відповідний рік не підлягає застосуванню як такий, що є протиправним і таким, що не відповідає правовим актам вищої юридичної сили.
Таким чином, п.4 постанови №704 підлягає застосуванню у спірних правовідносинах у первинній редакції, а саме в частині, що не суперечить нормативно-правовому акту, який має вищу юридичну силу - закону про Державний бюджет України на відповідний рік, із використанням для визначення розміру посадового окладу, окладу за військовим (спеціальним) званням розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року (через його збільшення на відповідний рік).
На підставі наведеного, колегія суддів доходить висновку щодо наявної протиправності у діях відповідачів стосовно проведення нарахування та виплати позивачу грошового забезпечення, а також, як наслідок, додаткових та одноразових видів грошового забезпечення у періоди проходження служби з 29.01.2020 по 23.07.2025 без врахування розрахункової величини - прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на відповідний календарний рік. 
Разом з тим, суд апеляційної інстанції враховує, що позивач проходив військову службу у військовій частині НОМЕР_2 - з 29.01.2020 по 08.02.2023, а з 09.02.2023 по 23.07.2025 – у військовій частині НОМЕР_4 . Крім того, 23.07.2025 позивач звертався до відповідачів із заявою про здійснення перерахунку його грошового забезпечення, на що отримав відмови у вигляді листів від 04.08.2025, 12.08.2025, а тому, в даному випадку, має місце вчинення протиправних дій військових частин.
Таким чином, позовні вимоги в цій частині підлягають задоволенню шляхом визнання протиправних дій щодо незастосування при обчисленні грошового забезпечення позивача та інших видів грошового забезпечення, що обраховуються, виходячи з розміру посадового окладу та окладу за військове званням, розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня відповідного календарного року, а саме: військової частини НОМЕР_2 - за період з 29.01.2020 по 08.02.2023, військової частини НОМЕР_4 - за період з 09.02.2023 по 23.07.2025.
Крім того, проходження військової служби врегульовано спеціальним законодавством, до якого відноситься, зокрема, Положення про проходження громадянами України військової служби в Державній прикордонній службі України, затверджене Указом Президента України від 29.12.2009 № 1115/2009 (далі - Положення).
Відповідно до п.293 Положення особа, звільнена з військової служби, на день виключення із списків особового складу органу Держприкордонслужби розраховується за всіма видами належного їй на день звільнення матеріального та грошового забезпеченням.
Таким чином, в Положенні прямо передбачено, що у разі звільнення військовослужбовця зі служби, з ним розраховується та військова частина, з якої його було звільнено.
З цих підстав, колегія суддів доходить висновку, що вимоги зобов`язально характеру у даній справі щодо здійснення перерахунку грошового забезпечення позивача має здійснювати військова частина НОМЕР_4 , оскільки саме наказом командира цієї частини (№890-ОС від 23.07.2025) позивач звільнений у запас з військової служби.
Питання, пов`язані зі здійсненням компенсації громадянам втрати частини доходів у випадку порушення встановлених строків їх виплати, врегульовані Законом України від 19.10.2000 №2050-III «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати» (надалі - Закон №2050-III) та Порядком проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 21.02.2001 №159 (надалі - Порядок №159).
Відповідно до ст.1 Закону № 2050-III підприємства, установи і організації всіх форм власності та господарювання здійснюють компенсацію громадянам втрати частини доходів у випадку порушення встановлених строків їх виплати, у тому числі з вини власника або уповноваженого ним органу (особи).
Згідно зі ст.2 Закону №2050-III компенсація громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати провадиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати доходів, нарахованих громадянам за період починаючи з дня набрання чинності цим Законом. Під доходами у цьому Законі слід розуміти грошові доходи громадян, які вони одержують на території України і які не мають разового характеру, зокрема, заробітна плата (грошове забезпечення).
Згідно зі ст.3 Закону № 2050-III сума компенсації обчислюється шляхом множення суми нарахованого, але не виплаченого громадянину доходу за відповідний місяць (після утримання податків і обов`язкових платежів) на індекс інфляції в період невиплати доходу (інфляція місяця, за який виплачується доход, до уваги не береться).
Відповідно до ст.4 Закону №2050-III виплата громадянам суми компенсації провадиться у тому ж місяці, у якому здійснюється виплата заборгованості за відповідний місяць.
Згідно з ч.4 Порядку №159 сума компенсації обчислюється як добуток нарахованого, але невиплаченого грошового доходу за відповідний місяць (після утримання податків і обов`язкових платежів) і приросту індексу споживчих цін (індексу інфляції) у відсотках для визначення суми компенсації, поділений на 100. Індекс споживчих цін для визначення суми компенсації обчислюється шляхом множення місячних індексів споживчих цін за період невиплати грошового доходу. При цьому індекс споживчих цін у місяці, за який виплачується дохід, до розрахунку не включається. Щомісячні індекси споживчих цін публікуються Держкомстатом. Приклади обчислення суми компенсації наведено у додатку.
З аналізу наведених норм Закону №2050-III та Порядку №159 вбачається, що кошти, які підлягають нарахуванню в порядку компенсації громадянину частини доходу, у зв`язку з порушенням строків її виплати, мають компенсаторний характер.
При цьому, дія зазначених нормативних актів поширюється на підприємства, установи та організації всіх форм власності і господарювання та застосовується у всіх випадках порушення встановлених термінів грошових доходів, у тому числі з вини власника або уповноваженого ним органу (особи) та стосується усіх доходів, які одержують громадяни в гривнях на території України і не мають разового характеру (зокрема, пенсії).
Згідно зі ст.3 Закону №2050-ІІІ та п.4 Порядку 159 компенсація обчислюється як добуток «нарахованого, але не виплаченого грошового доходу» за відповідний місяць, означає, що має існувати обов`язкова складова обчислення компенсації - невиплачений грошовий дохід, який може бути або нарахований, або який можна нарахувати, зокрема, і на підставі судового рішення.
Компенсація за порушення строків виплати такого доходу проводиться незалежно від порядку і підстав його нарахування, тобто, чи самим підприємством, установою чи організацією добровільно або на виконання судового рішення за формулою визначеною Порядком №159.
Дана правова позиція викладена у відповідності до постанов Верховного Суду від 05.07.2022 у справі №420/7633/20, від 29.03.2023 у справі №120/9475/21-а, від 10.10.2024 у справі №280/5397/19, від 18.12.2024 у справі №755/15005/23.
За таких обставин, враховуючи, що військовою частиною НОМЕР_4 порушено строки виплати грошового забезпечення позивача у повному розмірі за період з 29.01.2020 по 23.07.2025, колегія суддів дійшла висновку, що позивач має право на отримання компенсації втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати, починаючи з 29.01.2020 по день фактичної виплати перерахунку грошового забезпечення. 
Доводи апеляційної скарги військової частини НОМЕР_4 щодо залишення позову без розгляду з підстав пропуску позивачем строку звернення до суду не знайшли свого підтвердження, оскільки останній звернувся до суду в межах тримісячного строку (21.08.2025) після звільнення з військової служби (23.07.2025), у відповідності до вимог ч.1 ст.233 КЗпП України. 
Оскільки при вирішенні справи, суд першої інстанції неповно з`ясував обставини справи, в порядку ст.317 КАС України рішення суду підлягає скасуванню. 
Судові витрати розподіляються відповідно до ст.139 КАС України, якою передбачено, що при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа. 
При задоволенні позову суб`єкта владних повноважень з відповідача стягуються виключно судові витрати суб`єкта владних повноважень, пов`язані із залученням свідків та проведенням експертиз.
Керуючись ст.ст.139, 311, 315, 317, 321, 322, 325, 329 КАС України, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційні скарги НОМЕР_1 прикордонного загону Державної прикордонної служби України (військова частина НОМЕР_2 ), НОМЕР_3 мобільного прикордонного загону Державної прикордонної служби України (військова частина НОМЕР_4 ) задовольнити частково.
Рішення Одеського окружного адміністративного суду від 30 жовтня 2025 року скасувати та ухвалити у справі постанову, якою визнати протиправними дії НОМЕР_1 прикордонного загону Державної прикордонної служби України (військова частина НОМЕР_2 ) щодо незастосування, при обчисленні грошового забезпечення ОСОБА_1 , за період з 29 січня 2020 року по 08 лютого 2023 року, у тому числі грошової допомоги на оздоровлення, матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань за цей період, розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня відповідного календарного року.
Визнати протиправними дії НОМЕР_3 мобільного прикордонного загону Державної прикордонної служби України щодо незастосування, при обчисленні грошового забезпечення ОСОБА_1 , за період з 09 лютого 2023 року по 23 липня 2025 року, у тому числі грошової допомоги на оздоровлення, матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань, одноразової допомоги при звільненні, грошової компенсації за невикористані дні основної та додаткові відпустки за цей період, розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня відповідного календарного року.
Зобов`язати НОМЕР_3 мобільний прикордонний загін Державної прикордонної служби України (військова частина НОМЕР_4 ) здійснити ОСОБА_1 перерахунок грошового забезпечення, грошової допомоги на оздоровлення, матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань, одноразової допомоги при звільненні, грошової компенсації за невикористані дні основної та додаткові відпустки за періоди з 29 січня 2020 року по 23 липня 2025 року, виходячи з посадового окладу та окладу за військовим звання, визначених шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01 січня 2020 року, 01 січня 2021 року, 01 січня 2022, 01 січня 2023 року, 01 січня 2024, 01 січня 2025 року на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками 1 та 14 до постанови Кабінету Міністрів України від 30 серпня 2017 року №704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб», та провести їх виплату, з урахуванням раніше сплачених сум; 
Зобов`язати НОМЕР_3 мобільний прикордонний загін Державної прикордонної служби України (військова частина НОМЕР_4 ) здійснити нарахування та виплату ОСОБА_1 компенсації втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати на суму невиплаченого грошового забезпечення за весь час затримки виплати за період з 29 січня 2020 року по день фактичної виплати перерахованих сум грошового забезпечення.
У задоволенні решти позовних вимог – відмовити.
Судові витрати за подання апеляційних скарг покласти на НОМЕР_1 прикордонний загін Державної прикордонної служби України (військова частина НОМЕР_2 ), НОМЕР_3 мобільний прикордонний загін Державної прикордонної служби України (військова частина НОМЕР_4 ).
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня отримання судового рішення.

Суддя-доповідач 		А.В. Крусян	
Судді	  	О.А. Шевчук   О.В. Яковлєв