Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
15.06.2026  	Справа №607/3751/26 Провадження №2-а/607/174/2026	

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області в складі:
головуючого судді     Дуди О.О.
за участю секретаря судового засідання   Малицької І. В. 
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області справу за адміністративним позовом  ОСОБА_1 в інтересах якого діє представник адвокат Істеревич Андрій Зіновійович до Головного управління Національної поліції в Тернопільській області про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення, -
В С Т А Н О В И В :
20.02.2026 року позивач  ОСОБА_1 в інтересах якого діє представник адвокат Істеревич А. З. звернувся до суду із позовом до відповідача Головного управління Національної поліції в Тернопільській області про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері безпеки дорожнього руху зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕНА №6644593 від 10.02.2026, згідно якої його притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.122 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 510 грн.
В обґрунтування заявлених вимог позивач вказує на те, що цей позов підлягає розгляду у судах на підставі ст. 288 ч. 3 КАП України, яка прямо передбачає право особи оскаржити до районного (прирівняного до нього) суду постанову органів державної влади та посадових осіб, до яких належать і органи ДП та їх посадові особи. Відповідно до ч. 4 ст. 288 КУпАП, особа, яка оскаржила постанову у справі про адміністративне правопорушення, звільняється від сплати державного мита. 10.02.2026 року о 18.30 год. по вул. Об?їзній в м. Тернополі Тернопільського районі Тернопільської області на Струганця А. В. винесено постанову серії ЕНА №6644593 від 10.02.2026 року про накладення адміністративного стягнення у сфері забезпечення дорожнього руху за ч. 2 ст. 122 КУпАП та накладено штраф в розмірі 510,00 грн. ОСОБА_1 вважає, що жодного правопорушення він не здійснив, а інспектором поліції було безпідставно притягнуто його до адмінвідповідальності. Відповідно до оскаржуваної постанови, сержантом поліції Агеєвим Вячеславом Миколайовичем, відділу поліції №2 (м. Тернопіль) Тернопільського районного управління поліції ГУНП в Тернопільській області була винесена постанова ЕНА №6644593 від 10.02.2026 року про притягнення ОСОБА_1 , до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст.122 Кодексу України про адміністративні правопорушення за те, що він 10.02.2026 року о 18.26 год. по вул. Об?їзній в м. Тернополі Тернопільського районі Тернопільської області, керуючи ТЗ AUDI А6, державний номерний знак НОМЕР_1 по вул. Об?їзній в м. Тернополі Тернопільського району Тернопільської області проїхав регульований пішохідний перехід на заборонений червоний сигнал світлофора, чим порушив пункт 8.7.3(е) Правил дорожнього руху та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 510,00 (п`ятсот десять) гривень. ОСОБА_1 вважає накладене стягнення в розмірі 510,00 грн. неправомірним і необґрунтованим, так як в дійсності такого порушення не було. Так дійсно 10.02.2026 року близько 18.30 год. ОСОБА_1 , керуючи власним Т3 AUDI А6, державний номерний знак НОМЕР_1 рухався по вул. Об`їзній в м. Тернополі Тернопільського районі Тернопільської області в напрямку заводу «Ватра» від с. Петриків з швидкістю близько 60 км/год. В районі «Білого замку», наближаючись до регульованого пішохідного переходу, приблизно за 10 м. до нього, замітив, що зелений сигнал світлофора, який дозволяє рух, мигнув перший раз. ОСОБА_1 продовжив рух та в`їхав на регульований пішохідний перехід на миготливий зелений сигнал світлофора, який дозволяє рух. Хочемо зазначити, що відповідно до пункту 16.8 ПДР України, що водій, який виїхав на перехрещення проїзних частин згідно із сигналом світлофора, що дозволяє рух, повинен виїхати у наміченому напрямку незалежно від сигналів світлофора на виїзді. Працівник поліції в якості доказу представляв Струганцю А. В. фото-відео щодо порушення ПДР України, однак вони були не чіткими та він не дав Струганцю А. В. належним чином ознайомитися із зазначеним доказом, і відразу виніс постанову про адміністративне правопорушення серії ЕНА N?6644593 від 10.02.2026 р. про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення за ст. 122 ч. 2 КУпАП в розмірі 510,00 (п?ятсот десять) гривень. Однак, посадовою особою, що склала постанову серії №6644593 від 10.02.2026 р. по справі про адміністративне правопорушення, передбачене ст.128 КУпАП дані вимоги статті 280 КУпАП були повністю проігноровані та не вчинено жодних заходів щодо з`ясування об`єктивного розгляду справи. Отже, постанова серії №6644593 від 10.02.2026 р. не підлягає виконанню як така, що винесена із порушенням закону. Просить, скасувати постанову про адміністративне правопорушення серії ВНА №6644593 від 10.02.2026 р. про накладення на ОСОБА_1 , адміністративного стягнення за ст. 122 ч. 2 КУпАП в розмірі510,00 (п`ятсот десять) гривень. Стягнути з відповідача в користь ОСОБА_1 кошти за надання правової допомоги, в розмірі 4000,00 (чотири тисячі) гривень.
Позивач ОСОБА_1 та представник позивача – адвокат Істеревич А. З. у судове засідання не з`явились, однак 15.06.2026 представником позивача – адвокатом Істеревич А. З. подано заяву в якій просить слухати справу без їх участі, позовні вимоги Позивач підтримує в повному обсязі та просить задовольнити.
Представник відповідача згідно із письмовим відзивом просить відмовити у задоволенні позову. Вказує, що даний позов ГУНП в Тернопільській області не визнає з наступних підстав. 10.02.2026 близько 18 год. 26 хв. водій ОСОБА_1 по вул. Об`їзній в м. Тернополі, Тернопільського р-ну, Тернопільської області керуючи транспортним засобом марки Audi модель A6, реєстраційний номер НОМЕР_1 проїхав регульований пішохідний перехід на заборонений червоний сигнал світлофора, чим порушив п. 8.7.3 (е) ПДР України, а саме порушив проїзд на заборонений червоний сигнал, у тому числі миготливий, або два червоних миготливих сигнали, що забороняють рух та скоїв адміністративне правопорушення передбачене ч. 2 ст. 122 КУпАП. Поліцейським відділення поліції № 2 (м. Тернопіль) Тернопільського РУ поліції ГУНП в Тернопільській області сержантом поліції Агеєвим Вячеславом Миколайовичем було виявлено дане порушення та винесено відносно позивача ОСОБА_1 постанову серії ЕНА номер 6644593 від 10.02.2026 за ч. 2 ст.122 КУпАП та притягнуто до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу у розмірі 510 грн. 00 коп. Підтвердженням порушень вимог ПДР та норм КУпАП є надані поліцейськими відеоматеріали фіксації порушення, так на відеозаписі із відеореєстратора службового автомобіля під назвою «відео з реєстратора» в період часу із 00:00:13 сек. по 00:00:19 сек. зафіксоване саме правопорушення, як автомобіль Audi A6, реєстраційний номер НОМЕР_1 , котрий проїжджає регульований пішохідний перехід на заборонений червоний сигнал світлофора на перехресті, що є грубим порушенням ПДР України, так як це несе небезпеку не лише для водія транспортного засобу, а й для інших водіїв та учасників дорожнього руху. З вищевказаного відеозапису вбачається, що позивач не завершував маневр на жовтий сигнал світлофора та мав можливість зупинитися, жодних перешкод в нього не було. Твердження позивача що він при під`їзді до світлофора за 10 м. помітив як мигнув зелений сигнал світлофора та на його думку дозволив рух є неправдивим. Оскільки в підтвердження порушень ПДР на відео із відеореєстратора службового автомобіля під назвою «відео з реєстратора» миготливий зелений сигнал світлофора відбувся 3 рази у проміжку 3 секунди, а надалі засвітився жовтий сигнал світлофора. В подальшому коли водій виїхав на регульований пішохідний перехід засвітився червоний сигнал світлофора та позивач закінчував проїзд на заборонений червоний сигнал світлофора. Щодо пред`явлення відео доказу на місці зупинки водія, ніяких процесуальних дій працівниками поліції порушено не було, оскільки позивачу на його вимогу надано можливість переконатись у вчинені ним правопорушення, а саме проїзд світлофора на заборонений червоний сигнал, що чітко прослідковується із відеореєстратора службового автомобіля. Зокрема звертаємо вашу увагу, що момент ознайомлення позивача із відеозаписом з відео реєстратора службового автомобіля на якому зафіксовано момент правопорушення відображено на відеозаписі під назвою «СТРУГАНЕЦЬ ст.122 Ч.2» з 00:04:10 по 00:05:08. Звертаємо увагу суду на те, що на відеореєстраторі службового автомобіля при під`їзді до світлофора на 00:00:18 сек. чітко проглядається на асфальтному покритті дорожня розмітка 1.12 (стоп-лінія), яку водій при під`їзді до регульованого пішохідного переходу знехтував, чим поставив у небезпеку в першу чергу життя і здоров`я своє та інших водіїв та учасників дорожнього руху, що виразилось у грубому порушенні правил дорожнього руху із сторони позивача. Працівниками поліції на місці зупинки відповідно до статті 280 КУпАП повністю та об`єктивно з`ясовано усі обставини справи адміністративного правопорушення, а висновки позивача ОСОБА_1 є хибними. Також на відеозаписі під назвою «СТРУГАНЕЦЬ ст.122 Ч.2» поліцейський, перевіривши документи водія, що на нагрудному відеореєстраторі о 00:12:10 сек. оголосив позивачу про розгляд справи за ч. 2 ст. 122 КУпАП та роз`яснив йому права, передбачені ст. 268 КУпАП та ст. 63 Конституції України. Права позивачу зрозумілі, про що зазначено на нагрудному відеореєстраторі о 00:12:44 сек. та у пункті 8 винесеної постанови. Отже, позивач, кермуючи автомобілем повинен був бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою у точності і за організацією дорожнього руху та відповідними сигналами світлофорів. І при необхідності прийняти потрібні міри до безпечного керування у точності до зниження швидкості руху автомобіля, з метою недопущення проїзду, регульованого за допомогою світлофора пішохідного переходу на забороняючий сигнал, що відповідає позиції Верховного Суду, викладеній у постанові від 24 січня 2019 у справ №752/21849/14-а. Отже поліцейським, як посадовою особою, що наділена дискреційними повноваженнями, оцінюючи за своїм внутрішнім переконанням докази порушення позивачем ПДР України, маючи відповідні повноваження зроблено висновок про притягнення позивача до адміністративної відповідальності. Підстав для умисного спотворення обставин події у працівників поліції не було. Поліцейський оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю. Так, звертаємо увагу суду, що у Договорі № 02/02/26 від 19.02.2026 відсутній розрахунок наданих послуг з їх детальним описом. Слід зазначити те, що при визначенні суми відшкодування судових витрат, суд повинен керуватися критерієм реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерієм розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та суті виконаних послуг. Витрати на правову допомогу мають бути документально підтверджені та доведені, зокрема, договором на правову допомогу, актами приймання-передачі наданих послуг, платіжними документи про оплату таких послуг та розрахунком таких витрат. У свою чергу, в підтвердження здійсненої правової допомоги, необхідно долучати й розрахунок погодинної вартості правової допомоги, наданої у справі, який має бути передбачений договором про надання правової допомоги, та може міститися у акті приймання-передачі послуг за договором. Розрахунок платної правової допомоги повинен відображати вартість години за певний вид послуги та час витрачений на: участь у судових засіданнях; вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням; ознайомлення з матеріалами справи в суді тощо. Однак, акти виконаних робіт, акти приймання-передачі наданих послуг матеріалах справи відсутні, що унеможливлює визначення розміру витрат на правничу допомогу судом з метою розподілу. При цьому слід ураховувати, що наведений в № 02/02/26 від 19.02.2026 перелік послуг і квитанція до прибуткового касового ордеру не є доказом щодо обсягу фактично наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості. Відсутність вказаних доказів унеможливлює винесення рішення про стягнення з ГУНП в Тернопільській області витрат на правову допомогу. Слід зазначити, що Акт надання послуг підтверджує, що виконавець надав послуги замовнику, а замовник їх прийняв. Це первинний документ, який фіксує факт надання послуг та слугує підставою для розрахунків між сторонами. Необхідно звернути увагу на не співмірність ціни позову та сплаченої суми у розмірі 4000 грн. 00 коп., оскільки за скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення, за якою передбачено штраф в сумі 510 грн. Слід зазначити, що у Договорі № 02/02/26 від 19.02.2026 не зазначено чітко термін його дії даний факт свідчить про формальний характер підписання цієї угоди. Отже, адміністративна постанова є обґрунтованою та законною. Отже, як вбачається з матеріалів справи, позивач дійсно допустив порушення ПДР тому оскаржувану постанову винесено працівником поліції у межах повноважень та у суворому дотриманні закону, відповідно до об`єктивних обставин справи тому позов до задоволення не підлягає. Просить, відмовити у задоволенні позову ОСОБА_1 через його безпідставність; В зв`язку з зайнятістю по службі, справу слухати у відсутності представника ГУНП в Тернопільській області.
Дослідивши матеріали адміністративної справи, з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов та відзив, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.
Відповідно до ч.1 ст.5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом, зокрема, визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень.
Відповідно до постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії ЕНА №6644593 від 10.02.2026 року, 10.02.2026 о 18:26 в м. Тернопіль по вул. Об`їзна, водій керуючи ТЗ проїхав регульований пішохідний перехід на заборонений червоний сигнал світлофора, чим п.8.7.3.е ПДР України та скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч.2 ст. 122 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу 510 гривень.
Не погоджуючись з прийнятим суб`єктом владних повноважень рішенням про притягнення до адміністративної відповідальності, позивач ОСОБА_1 звернувся з даним адміністративним позовом до суду.
Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Положеннями ч. 6 ст.55 Конституції України закріплено, що кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.
Відповідно до вимог ч. 1 ст.2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Відповідно до ч. 1 ст.9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.
Згідно зі ст.245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.
Відповідно до ст.280 КУпАП, орган (в даному випадку відповідач) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати, крім того чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона притягненню до адміністративної відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Відповідно до ст. 283 КУпАП постанова по справі про адміністративне правопорушення повинна містити: найменування органу (посадової особи), який виніс постанову, дату розгляду справи; відомості про особу, щодо якої розглядається справа; опис обставин, установлених при розгляді справи; зазначення нормативного акта, який передбачає відповідальність за дане адміністративне правопорушення; прийняте по справі рішення.
Згідно з п. 8 ч. 1 ст. 23 Закону України «Про Національну поліцію» поліція відповідно до покладених на неї завдань у випадках, визначених законом, здійснює провадження у справах про адміністративні правопорушення, приймає рішення про застосування адміністративних стягнень та забезпечує їх виконання.
Порядок дорожнього руху на території України, відповідно до Закону України «Про дорожній рух» від 30.06.1993, встановлюють Правила дорожнього руху, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001. 
Відповідно до ч. 5 ст. 14 Закону України «Про дорожній рух» учасники дорожнього руху зобов`язані, зокрема, знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативно-правових актів з питань безпеки дорожнього руху.
Як встановлено судом під час вивчення матеріалів справи, відповідачем було прийнято рішення про притягнення позивача до адміністративної відповідальності за ч.2 ст. 122 КУпАП та накладення на нього адміністративного стягнення у вигляді штрафу за порушення ним вимог п.8.7.3(е) ПДР, що виразилось у порушенні проїзду регульованого пішохідного переходу на заборонений червоний сигнал світлофора.
За змістом спірної постанови позивача притягнуто до адміністративної відповідальності за порушення вимоги ч.2 ст. 122 КУпАП.
Пунктом 11 ч. 1 ст. 23 Закону України «Про Національну поліцію» визначено, що поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі.
Єдиний порядок дорожнього руху на всій території України визначений Правилами дорожнього руху, що затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306 ( далі - ПДР).
Пунктом 1.3 ПДР зазначено, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил.
Відповідно до ч.2 ст. 122 КУпАП передбачено відповідальність, за порушення правил проїзду перехресть, зупинок транспортних засобів загального користування, проїзд на заборонний сигнал світлофора або жест регулювальника, порушення правил обгону і зустрічного роз`їзду, безпечної дистанції або інтервалу, розташування транспортних засобів на проїзній частині, порушення правил руху автомагістралями, користування зовнішніми освітлювальними приладами або попереджувальними сигналами при початку руху чи зміні його напрямку, використання цих приладів та їх переобладнання з порушенням вимог відповідних стандартів, користування під час руху транспортного засобу засобами зв`язку, не обладнаними технічними пристроями, що дозволяють вести перемови без допомоги рук (за винятком водіїв оперативних транспортних засобів під час виконання ними невідкладного службового завдання), а так само порушення правил навчальної їзди.
Слід зазначити, що відповідно до ст. 7 КУпАП що ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. При цьому, провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.
При цьому слід зазначити про те, що у відповідності до частини другої статті 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Відповідно до статті 62 Конституції України, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачиться на її користь.
Наведена норма передбачає покладення на відповідача, як суб`єкта владних повноважень, тягаря доказування наявності складу адміністративного правопорушення у діях особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, яка у протилежному випадку вважається добросовісною. Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду у справі №660/575/16-а від 31.01.2018.
За принципом презумпції невинуватості: всі сумніви у винуватості особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь. Не доведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості. За таких умов вчинення позивачем правопорушення, залишається недоведеним.
Так, згідно п.п. «е» п.8.7.3 ПДР України, сигнали світлофора мають такі значення: червоний сигнал, у тому числі миготливий, або два червоних миготливих сигнали забороняють рух.
На відеозаписі з автомобільного відеореєстратора працівників поліції, який надано представником відповідача, зафіксовано жовтий сигнал світлофора у момент початку перетину автомобілем під керуванням позивача регульованого пішохідного переходу, тобто з наданого відповідачем відеозапису вбачається момент перетину автомобілем позивача регульованого пішохідного переходу, коли був ввімкнений жовтий сигнал світлофору.
Відповідно до п.8.11 ПДР України, водіям, які в разі ввімкнення жовтого сигналу або підняття регулювальником руки вгору не можуть зупинити транспортний засіб у місці, передбаченому пунктом 8.10 цих Правил, не вдаючись до екстреного гальмування, дозволяється рухатися далі за умови забезпечення безпеки дорожнього руху.
Дослідивши матеріали справи, у тому числі вказаний відеозапис, судом встановлено, що дії позивача щодо проїзду регульованого пішохідний переходу відповідають вимогам п.8.11 ПДР України, а відповідачем не доведено обставини щодо можливості позивача зупинити транспортний засіб, не вдаючись до екстреного гальмування, відтак позивачу дозволено рухатися далі за умови забезпечення безпеки дорожнього руху.
Щодо вирішення питання стягнення з відповідача в користь ОСОБА_1 коштів за надання правової допомоги, в розмірі 4000,00 (чотири тисячі) гривень, у Договорі № 02/02/26 від 19.02.2026 відсутній розрахунок наданих послуг з їх детальним описом, а отже відсутність вказаних доказів унеможливлює вирішення питання про стягнення в користь позивача витрат на правничу допомогу.
Таким чином, суд вважає, що в даному випадку факт вчинення позивачем адміністративного правопорушення, за яке його притягнуто до відповідальності спірною постановою, не підтверджується належними і допустимими доказами в розумінні ст. 251 КУпАП та ст. 73, 74 КАС України. 
Відповідно до ч. 3 ст. 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право, зокрема скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.
Аналізуючи зібрані по справі докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що вимоги ОСОБА_1 є підставними та обґрунтованими, а тому такими, що підлягають задоволенню, а отже прийнята поліцейським відділу поліції №2 (м. Тернопіль) Тернопільського РУ поліції ГУНП в Тернопільській області сержантом поліції Агеєвим В. М. постанова про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії ЕНА №6644593 від 10.02.2026, підлягає скасуванню.
Керуючись статтями 55, 62 Конституції України, статтями 7, 9, 72-77, 139, 242, 244-246, 257, 271, 286 КАС України, суд, -
П О С Т А Н О В И В:
Позов ОСОБА_1 в інтересах якого діє представник адвокат Істеревич Андрій Зіновійович до Головного управління Національної поліції в Тернопільській області про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії ЕНА №6644593 від 10.02.2026 року, відповідно до якої ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.2 ст. 122 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 510 гривень – задовольнити.
Постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, ЕНА №6644593 від 10.02.2026 року, відповідно до якої ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.2 ст. 122 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 510 гривень – скасувати та закрити провадження у справі.
У стягненні з відповідача в користь ОСОБА_1 коштів за надання правової допомоги, в розмірі 4000,00 (чотири тисячі) гривень – відмовити.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. 
Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду або через Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області протягом десяти днів з дня його проголошення, а учасниками справи, яким повне рішення не було вручене у день його проголошення, у той же строк з дня його вручення.

Головуючий суддя     Дуда О.О.