Справа № 161/4530/26 
Провадження № 2/161/3603/26 

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
26 травня 2026 року Луцький міськрайонний суд Волинської області в складі: 
головуючого - судді Олексюка А.В., 
при секретарі – Опальчук А.А.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Луцьку цивільну справу за позовом адвокатки Мозольської Оксани Миколаївни в інтересах ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ в натурі майна, що є у спільній частковій власності в самостійну одиницю та поділ земельної ділянки в натурі, -
В С Т А Н О В И В:
Позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом, у якому просить припинити право спільної часткової власності, здійснити поділ житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами по АДРЕСА_1 (колишня назва — АДРЕСА_2 ) на два окремі самостійні об`єкти нерухомості у співвідношенні часток 59/100 та 41/100, а також провести поділ в натурі спільної земельної ділянки площею 0,0994 га (кадастровий номер 0710100000:34:090:0002) з виділенням у її власність 549 кв.м, а у власність відповідача — 445 кв.м.
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що рішеннями виконкому Луцької міської Ради депутатів трудящих №174 від 11.05.1978 року та №263 від 13.07.1978 року ОСОБА_1 та ОСОБА_3 було виділено земельну ділянку та надано дозвіл на будівництво житлового будинку. 
На підставі Державного акту серії IV-ВЛ №020862, виданого 09.12.1998 року, сторони стали співвласниками земельної ділянки площею 0,0994 га. У подальшому позивач ОСОБА_1 узаконила добудову до своєї частини будинку (квартири АДРЕСА_1 ), отримавши Свідоцтво про право власності від 02.04.1999 року на 39/100 частин домоволодіння. 
Інший співвласник ОСОБА_3 свої прибудови не узаконила, згодом самостійно їх знесла, право власності в установленому законом порядку не зареєструвала і померла ІНФОРМАЦІЯ_1 . Спадкоємицею за заповітом після її смерті є відповідач ОСОБА_2 , яка не може оформити спадкові права в нотаріальному порядку через відсутність державної реєстрації майна за покійною. Рішенням виконкому Луцької міської ради №78/1 від 15.02.2023 року об`єкту нерухомості змінено та присвоєно нову поштову адресу: АДРЕСА_1 .
У зв`язку з демонтажем будівель ОСОБА_3 , згідно з актуальним розрахунком часток ФОП ОСОБА_4 від 10.11.2025 року, розмір часток, що відповідає фактично займаній площі та усталеному роками порядку користування, змінився та становить: 59/100 — за ОСОБА_1 , та 41/100 — за ОСОБА_3 . Технічна можливість автономного поділу будинку на два окремі об`єкти без перебудов підтверджується висновком ФОП ОСОБА_4 від 10.11.2025 року, а можливість поділу земельної ділянки — Висновком експерта №03/12 від 15.12.2025 року ФОП ОСОБА_5 . Позивач зазначає, що позбавлена можливості вільно розпоряджатися своїм майном, тому змушена звернутися до суду.
Ухвалою Луцького міськрайонного суду від 02.03.2026 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито загальне позовне провадження у справі.
Представниця позивачки адвокатка Мозольська О.М. у судове засідання не з`явилася, подала до суду клопотання про розгляд справи за їх відсутності, позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просила їх задовольнити, а понесені судові витрати залишити за позивачкою ОСОБА_1 .
Відповідачка ОСОБА_2 в судове засідання не з`явилася, подала письмову заяву про розгляд справи у її відсутності, у якій позов визнала в повному обсязі та не заперечувала проти поділу будинку і земельної ділянки.
Враховуючи клопотання адвокатки Мозольської О.М. та заяву відповідачки ОСОБА_2 , суд на підставі ч. 3 ст. 211 та ч. 4 ст. 206 ЦПК України розглянув справу за відсутності сторін на підставі наявних у справі письмових доказів без фіксування судового засідання технічними засобами.
У відповідності до вимог ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Дослідивши у судовому засіданні матеріали справи та подані докази, з`ясувавши всі обставини справи в їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав.
Правилами ст. 12 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.
Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, в межах заявлених ними вимог.
Відповідно до ч. 5 ст. 81 ЦПК України, докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.
Згідно ч. 1 ст. 15, ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.
Відповідно до ст. 316 Цивільного кодексу України (ЦК України), правом власності є право особи на майно, яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. 
Згідно зі ст.ст. 317, 319 ЦК України, власникові належить право володіння, користування та розпорядження своїм майном на власний розсуд, а держава забезпечує рівні умови здійснення цих прав усім власникам.
Судом становлено, що рішеннями виконкому Луцької міської Ради депутатів трудящих №174 від 11.05.1978 року та №263 від 13.07.1978 року ОСОБА_1 та ОСОБА_3 виділено земельну ділянку та надано дозвіл на будівництво індивідуального жилого будинку по АДРЕСА_2 (а.с.18).
Співвласникам на праві спільної часткової власності належить земельна ділянка площею 0,0994 га на підставі Державного акту серії IV-ВЛ №020862, виданого Луцькою міською Радою народних депутатів 09.12.1998 року. Земельній ділянці присвоєно кадастровий номер 0710100000:34:090:0002 із цільовим призначенням: для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (а.с.37-38).
Рішенням міськвиконкому №622 від 29.12.1998 року було прийнято в експлуатацію здійснену ОСОБА_1 добудову (квартиру АДРЕСА_1 ). 
На підставі цього ОСОБА_1 отримала Свідоцтво про право власності від 02.04.1999 року на 39/100 частин житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами по АДРЕСА_2 (а.с.19).
Рішенням виконкому Луцької міської ради від 15.02.2023 року №78/1 у зв`язку з перейменуванням вулиць об`єкту нерухомого майна та земельній ділянці присвоєно нову адресу: АДРЕСА_1 (а.с.36).
Згідно з Витягом з реєстру будівельної діяльності від 21.05.2024 року, самовільно зведені ОСОБА_3 будівлі (житловий будинок Б-1, гараж б1, хліви б2, б3, вбиральня Г) припинили своє існування у зв`язку з добровільним демонтажем (знесенням) за життя співвласника. Наразі ознак самочинного будівництва на ділянці немає.
Внаслідок знесення будівель та актуальної технічної інвентаризації, згідно з Випискою №10/11/1 про розрахунок розміру часток об`єкта нерухомого майна від 10.11.2025 року, виконаної ФОП ОСОБА_4 , розмір часток у праві спільної часткової власності становить: 59/100 частин — за ОСОБА_1 , та 41/100 частин — за ОСОБА_3 .
Співвласник ОСОБА_3 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується копією свідоцтва про смерть. Спадкоємицею за заповітом після її смерті є ОСОБА_2 . Нотаріальне оформлення поділу та спадщини неможливе, оскільки ОСОБА_3 за життя не зареєструвала право власності в органах БТІ (Лист КП «Волиньпроект» №214/01-04 від 16.01.2025 р.).
За замовленням позивача ФОП ОСОБА_4 складено висновок від 10.11.2025 року, яким підтверджено повну технічну ізольованість двох частин житлового будинку (квартири АДРЕСА_1 та квартири АДРЕСА_3 ), наявність окремих входів, комунікацій, лічильників та особових рахунків, а також визначено технічну можливість безперешкодного поділу домоволодіння на два окремі зблоковані (зблоковані) житлові будинки без проведення будь-яких перебудов.
Висновком експерта №03/12 від 15.12.2025 року, виконаним ФОП ОСОБА_5 , встановлено технічну можливість поділу в натурі спільної земельної ділянки площею 0,0994 га на дві окремі самостійні земельні ділянки площею 549 кв.м (пропонується ОСОБА_1 , на плані синього кольору) та площею 445 кв.м (пропонується ОСОБА_2 , на плані червоного кольору) відповідно до часток у нерухомому майні та сформованого порядку користування.
Частиною 1 ст. 356 ЦК України визначено, що власність двох або більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю. Кожен учасник має право на належне володіння своєю частиною, однак розпорядження майном у спільній частковій власності здійснюється за згодою всіх співвласників (ст. 358 ЦК України). 
Оскільки один із співвласників помер, виникла правова перешкода для реалізації позивачкою її прав власника, що вимагає судового захисту на підставі ст. 16, 392 ЦК України.
Згідно ст. 361 ЦК України, співвласник має право самостійно розпорядитися своєю часткою у праві спільної часткової власності.
Згідно ч. 1 ст. 367 ЦК України, майно, що перебуває у спільній частковій власності, може бути поділене в натурі між співвласниками за домовленістю між ними.
Частиною 1 ст. 364 ЦК України передбачено, що співвласник має право на виділ у натурі частки майна, що є у спільній частковій власності. У відповідності до ч. 3 ст. 364 ЦК України у разі виділу співвласником у натурі частки із спільного майна для співвласника, який здійснив такий виділ, право спільної часткової власності на це майно припиняється. Така особа набуває право власності на виділене майно, і у випадку, встановленому законом, таке право підлягає держави реєстрації.
Статтею 183 ЦК України визначено, що подільною є річ, яку можна поділити без втрати її цільового призначення.
Оскільки один із співвласників помер, виникла правова перешкода для реалізації позивачкою її прав власника, що вимагає судового захисту на підставі ст. 16, 392 ЦК України.
Виходячи з положень ст. ст. 183, 367 ЦК України та роз`яснень, викладених у п. п. 6, 7 Пленуму Верховного Суду України від 04.10.1991 року № 7 «Про практику застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності на житловий будинок», виділ частки в натурі (поділ будинку) може мати місце за наявності технічної можливості виділення кожній із сторін відокремленої частини будинку із самостійним виходом (квартири), яка відповідає розміру їх часток у приватній власності або наявності технічної можливості переобладнання будинку в ізольовані квартири.
Відповідно до п. п. 2.1, 2.2. Інструкції щодо проведення поділу, виділу та розрахунку часток об`єктів нерухомого майна", затвердженої наказом Міністерства з питань житлово- комунального господарства України від 18 червня 2007 року N 55 та зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 06 липня 2007 року за N 774/14041, об`єкти нерухомого майна, які підлягають технічній інвентаризації відповідно до Інструкції, а також єдині майнові комплекси, що належать на праві власності і розташовані на одній земельній ділянці, можуть бути поділені на самостійні об`єкти нерухомого майна.
Поділ спільного майна можливий за спільною згодою між усіма співвласниками, а у разі недосягнення спільної згоди між співвласниками про поділ спільного майна, поділ цього майна відбувається за рішенням суду.
Відповідно до п.1.2 Інструкції виділ частки в натурі здійснюється відповідно до законодавства з наданням Висновку щодо технічної можливості виділу в натурі частки з об`єкта нерухомого майна.
Щодо зміни часток у праві власності, суд зазначає, що внаслідок законної побудові та введення в експлуатацію добудови ОСОБА_1 , а також внаслідок повного фізичного знищення (демонтажу) своєї частини приміщень ОСОБА_3 , параметри об`єкта незворотно змінилися. Це підтверджено офіційним розрахунком часток від 10.11.2025 року, виконаним відповідно до Інструкції про порядок проведення технічної інвентаризації. 
Суд визнає за законне та обґрунтоване нове співвідношення часток: 59/100 — за позивачкою, та 41/100 — за покійною ОСОБА_3 (її спадкоємицею).
Стосовно поділу житлового будинку в натурі, стаття 367 ЦК України чітко передбачає, що майно, яке є у спільної частковій власності, може бути поділене в натурі між співвласниками. У разі такого поділу право спільної часткової власності на об`єкт повністю припиняється, а кожен зі співвласників стає одноосібним власником виділеної йому в натурі ізольованої частини, яка реєструється як окремий, самостійний об`єкт нерухомого майна. 
Наявний у справі технічний висновок ФОП ОСОБА_4 підтверджує, що запропоновані до виділу приміщення ОСОБА_1 (загальною площею 117,4 кв.м) та ОСОБА_2 (загальною площею 97,2 кв.м) повністю відповідають цим критеріям та фактичному багаторічному порядку користування.
Щодо поділу спільної земельної ділянки в натурі, суд застосовує положення земельного законодавства. Відповідно до ч. 1, 3 ст. 88 Земельного кодексу України (ЗК України), учасники спільної часткової власності на земельну ділянку мають право на виділення належної їм частки в натурі. Поділ земельної ділянки, яка перебуває у спільній власності, здійснюється за згодою співвласників або за рішенням суду.
Крім того, діє фундаментальний принцип цілісності об`єкта нерухомості із земельною ділянкою, на якій він розташований. 
Статтею 120 ЗК України та ст. 377 ЦК України імперативно встановлено, що у разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, право власності на земельну ділянку (або її частину) переходить до набувача без зміни її цільового призначення в обсягах, пропорційних до отриманої частки у нерухомому майні.
Оскільки суд здійснює поділ єдиного житлового будинку на два окремі будинки, спільна земельна ділянка з кадастровим номером 0710100000:34:090:0002 також підлягає обов`язковому поділу в натурі для забезпечення належного обслуговування кожної з відокремлених будівель. 
Суд покладає в основу рішення Висновок експерта №03/12 від 15.12.2025 року ФОП ОСОБА_5 , згідно з яким позивачці ОСОБА_1 виділяється земельна ділянка площею 549 кв.м (відповідає розташуванню її будинку, господарських споруд та позначена на плані синім кольором), а відповідачці ОСОБА_2 — земельна ділянка площею 445 кв.м (відповідає розташуванню її частини будинку та позначена на плані червоним кольором). Даний поділ є технічно розробленим, не змінює цільового призначення землі та затверджує сформовані межі фактичного користування.
За таких обставин, з урахуванням повного визнання позову відповідачкою та клопотання представниці позивачки, позовні вимоги ОСОБА_1 є законними, матеріально обґрунтованими та підлягають задоволенню в повному обсязі.
Оскільки представниця позивачки адвокатка Мозольська О.М. у клопотанні просила залишити судові витрати за позивачкою, суд приймає дане волевиявлення сторони та не здійснює стягнення судового збору з відповідачки.
Керуючись ст.ст. 88, 120 Земельного кодексу України, ст.ст. 16, 316, 317, 319, 356, 358, 364, 367, 377, 392 Цивільного кодексу України, ст.ст. 4, 5, 12, 13, 81, 106, 141, 206, 211, 259, 263-265 Цивільного процесуального кодексу України, суд, —
У Х В А Л И В:
Позов адвокатки Мозольської Оксани Миколаївни в інтересах ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ в натурі майна, що є у спільній частковій власності в самостійну одиницю та поділ земельної ділянки в натурі- задовольнити.
Припинити право спільної часткової власності ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами і на земельну ділянку площею 0,0994 га (кадастровий номер — 0710100000:34:090:0002), що розташовані за адресою: АДРЕСА_1 (колишня адреса — АДРЕСА_2 ).
Провести поділ в натурі житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами АДРЕСА_1 , шляхом поділу його на два окремі самостійно ізольовані зблоковані житлові будинки, визначивши право власності на них таким чином: 
- виділити у власність ОСОБА_1 59/100 (п`ятдесят дев`ять сотих) частин житлового будинку, яка складає самостійно ізольований об?єкт нерухомого майна — зблокований житловий будинок за адресою: АДРЕСА_4 , загальною площею 117,4 кв.м., житловою площею 85,8 кв.м., до складу якого входять приміщення: кухня 1-1 площею 9,2 кв.м., кімната 1-2 площею 11,4 кв.м., кімната 1-3 площею 21,1 кв.м., кімната 1-4 площею 13,6 кв.м., коридор 1-5 площею 5,8 кв.м., сходова 1-6 площею 3,6 кв.м., санвузол 1-7 площею 6,1 кв.м., коридор 1-8 площею 6,9 кв.м., кімната 1-9 площею 24,2 кв.м., кімната 1-10 площею 15,5 кв.м., сходи /а2/, балкон /а4/, гараж /B-1/, погріб з шийкою /Е/, огорожа /№1/, огорожа /№3/;
- виділити у приватну (одноосібну) власність ОСОБА_2 (як спадкоємиці за заповітом майна покійної ОСОБА_3 ) 41/100 (сорок одну сотих) частин житлового будинку, яка складає самостійно ізольований об?єкт нерухомого майна — зблокований житловий будинок за адресою: АДРЕСА_5 , загальною площею 97,2 кв.м., житловою площею 58,5 кв.м., до складу якого входять приміщення: веранда 2-1 площею 2,8 кв.м., сходова 2-2 площею 6,1 кв.м., санвузол 2-3 площею 5,0 кв.м., кухня 2-4 площею 15,2 кв.м., кімната 2-5 площею 27,0 кв.м., сходова 2-6 площею 9,6 кв.м., кімната 2-7 площею 31,5 кв.м., веранда /a1/, балкон /а3/, погріб з шийкою /Д/, огорожа /№2/, огорожа /№4/.
Провести поділ в натурі земельної ділянки площею 0,0994 га, з кадастровим номером 0710100000:34:090:0002 та цільовим призначенням для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 , відповідно до Висновку експерта №03/12 від 15.12.2025 року ФОП ОСОБА_5 , утворивши дві окремі земельні ділянки:
- виділити у приватну власність ОСОБА_1 земельну ділянку площею 549 кв.м (на плані-схемі експертного висновку позначена синім кольором) із земельної ділянки з кадастровим номером 0710100000:34:090:0002, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 ;
- виділити у приватну власність ОСОБА_2 (як спадкоємиці за заповітом майна покійної ОСОБА_3 ) земельну ділянку площею 445 кв.м (на плані-схемі експертного висновку позначена червоним кольором) із земельної ділянки з кадастровим номером 0710100000:34:090:0002, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 .
Рішення може бути оскаржене до Волинського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги в тридцятиденний строк з дня проголошення рішення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Учасник справи, якому повне рішення не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. 
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. 

Учасники справи:
Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , адреса проживання: АДРЕСА_4 ), РНОКПП НОМЕР_1 .
Відповідачка: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , адреса реєстрації місця проживання: АДРЕСА_4 ), РНОКПП НОМЕР_2 .

Суддя Луцького міськрайонного суду    А.В. Олексюк