ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
20 травня 2026 р. 	Справа № 520/22720/24	
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
Головуючого судді: Русанової В.Б.,
Суддів: П`янової Я.В. , Бегунца А.О. ,
розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 на ухвалу Харківського окружного адміністративного суду від 05.03.2026 (головуючий суддя І інстанції: Мороко А.С.) по справі № 520/22720/24
за позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 
до  Головного управління ДПС у Харківській області 
про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення,
ВСТАНОВИВ:
Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 (далі - позивач) звернулась до суду з позовом, в якому просила:
- визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення від 30.04.2024 № 23266/2419, яким збільшено суму грошового зобов`язання з єдиного податку з фізичних осіб в розмірі 88 164,16 грн.
Ухвалою Харківського окружного адміністративного суду від 20.08.2024 відкрито провадження в адміністративній справі.
04.03.2025 ФОП ОСОБА_1 подала заяву, в якій просила поновити строк звернення до адміністративного суду з заявою про збільшення позовних вимог та прийняти її до розгляду (заявлено вимогу про скасування податкового повідомлення-рішення від 29.08.2024 № 48762/2419-2030 додатково до первісної).
Ухвалою Харківського окружного адміністративного суду від 21.03.2025 клопотання про поновлення строків для подання заяви про збільшення позовних вимог у справі № 520/22720/24 залишено без задоволення
Відмовлено ФОП ОСОБА_1 у прийнятті заяви про уточнення позовних вимог по справі №520/22720/24.
24.04.2025 ФОП ОСОБА_1 подала Харківського окружного адміністративну суду позовну заяву про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення від 29.08.2024 № 48762/2419-2030, заяву про поновлення строку звернення до суду. 
Ухвалою Харківського окружного адміністративного суду від 05.03.2026 заяву про поновлення пропущеного строку на звернення до адміністративного суду з позовною заявою залишено без задоволення.
Позивач, не погоджуючись з ухвалою суду першої інстанції, подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм процесуального права, просила її скасувати, а справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.
В обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що звернулась до суду з окремою позовною заявою про скасування податкового повідомлення-рішення, та через пропуск строку також подала заяву про його поновлення.
Вказує, що позовна заява мала розглядатись судом в самостійному провадженні з дотриманням правил юрисдикції, підсудності та процесуальних гарантій сторін.
Натомість, суд першої інстанції помилково розцінив позовну заяву як заяву про уточнення позовних вимог та розглянув її в межах справи № 520/22720/24, що призвело до розгляду позову за межами належного процесуального порядку, без дотримання правил пред`явлення позову, визначення складу учасників справи, а також без належного забезпечення права сторін на захист.
Головне управління ДПС у Харківській області (далі - відповідач) подало відзив на апеляційну скаргу, в якому, наполягаючи на законності та обґрунтованості ухвали суду першої інстанції, просить залишити апеляційну скаргу без задоволення, а оскаржувану ухвалу - без змін.
Відповідно до ч. 1 ст. 308, ч. 2 ст. 312 КАС України апеляційна скарга розглянута судом апеляційної інстанції в порядку письмового провадження, в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши ухвалу суду першої інстанції, апеляційну скаргу, відзиву на неї, дослідивши докази по справі, вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.
Відмовляючи у поновленні строку звернення до суду , суд першої інстанції виходив з того, що строк для уточнення позовних вимог, встановлений ч. 1 ст. 47 КАС України є присічним та у випадку його пропуску поновленню не підлягає.
Враховуючи, що позивач подала уточнену позовну заяву поза межами строку, встановленого ч. 1 ст. 47 КАС України, суд першої інстанції дійшов висновку про відмову в його поновленні з одночасним роз`ясненням про наявність у неї права на подання окремої позовної заяви.
Колегія суддів вважає висновки суду першої інстанції помилковими з огляду на наступне.
Частинами 1, 2 ст. 44 КАС України встановлено, що учасники справи мають рівні процесуальні права та обов`язки. Учасники справи зобов`язані добросовісно користуватися належними їм процесуальними правами і неухильно виконувати процесуальні обов`язки.
Згідно з пунктами 3, 6 частини третьої цієї статті учасники справи мають право подавати заяви та клопотання, надавати пояснення суду, наводити свої доводи, міркування щодо питань, які виникають під час судового розгляду, і заперечення проти заяв, клопотань, доводів і міркувань інших осіб, а також користуватися іншими визначеними законом процесуальними правами.
Відповідно до ч. 1 ст. 47 КАС України крім прав та обов`язків, визначених у статті 44 цього Кодексу, позивач має право на будь-якій стадії судового процесу відмовитися від позову. Позивач має право змінити предмет або підстави позову, збільшити або зменшити розмір позовних вимог шляхом подання письмової заяви до закінчення підготовчого засідання або не пізніше ніж за п`ять днів до першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження.
Отже, процесуальним законом позивачу як ініціатору судового процесу надано широке коло процесуальних прав, у тому числі змінити предмет або підстави позову, збільшити або зменшити розмір позовних вимог в межах справи.
Також, згідно ч. 1 ст. 5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом, зокрема, визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень.
Відповідно до частин 1, 2 ст. 160 КАС України у позовній заяві позивач викладає свої вимоги щодо предмета спору та їх обґрунтування.
Позовна заява подається в письмовій формі позивачем або особою, якій законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб.
Тобто, якщо особа вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, вона має право звернутись до суду із позовною заявою.
Як вбачається з матеріалів справи, що з 20.08.2024 до 06.03.2026 в провадженні Харківського окружного адміністративного суду знаходилася справа № 520/22720/24 за позовом ФОП ОСОБА_1 про скасування податкового повідомлення-рішення від 30.04.2024 № 23266/2419.
Під час розгляду справи позивачем подавалася заява про збільшення позовних вимог, а саме про скасування податкового повідомлення-рішення від 29.08.2024 № 48762/2419-2030, за наслідками якої ухвалою Харківського окружного адміністративного суду 21.03.2025 відмовлено в клопотанні про поновлення строку та прийнятті заяви.
24.04.2025 ФОП ОСОБА_1 подала суду заяву про поновлення строку звернення до суду із позовною заявою про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення від 29.08.2024 № 48762/2419-2030 та прийняти позовну заяву до розгляду. До заяви про поновлення строку звернення до суду додала позовну заяву.
Зі змісту як заяви про поновлення строку звернення до суду, так і долученої до неї позовної заяви суд апеляційної інстанції не вбачає посилання на справу № 520/22720/24, в межах якої ФОП ОСОБА_1 просить здійснювати їх розгляд.
Навпаки, у заяві про поновлення пропущеного строку ФОП ОСОБА_1 в якості однієї з підстав пропуску строку посилається на подання нею заяви про збільшення позовних вимог в межах справи № 520/22720/24, за наслідками розгляду якої судом відмовлено у її прийнятті та роз`яснено її право на подання окремої позовної заяви.
Тобто, заява від 24.04.2025 фактично свідчить про подання ФОП ОСОБА_1 позову про скасування податкового повідомлення-рішення від 29.08.2024 № 48762/2419-2030, не в порядку збільшення позовних вимог в справі № 520/22720/24.
Враховуючи наведене, колегія суддів дійшла висновку, що позовна заява та заява про поновлення строку мала розглядатись судом в окремому провадженні.
Натомість, суд першої інстанції помилково розцінив подану ФОП ОСОБА_1 як заяву про збільшення позовних вимог та надав їй оцінку в межах справи № 520/22720/24.
Відповідно до пунктів 11, 15, 16 розділу ІІ Інструкції з діловодства в місцевих та апеляційних судах України, затвердженої наказом Державної судової адміністрації України 20 серпня 2019 року № 814 судові справи, а також інші документи і матеріали, що стосуються розгляду судових справ у суді, приймає та реєструє в АСДС канцелярія відповідно до Положення про АСДС.
Кожній судовій справі (кримінальному провадженню) надається єдиний унікальний номер, який формується відповідно до Положення про АСДС.
АСДС може автоматично формуватися номер провадження судової справи, необхідний для діловодства відповідного суду.
Згідно п. 1 розділу І Інструкції судова справа - позовні заяви, заяви, скарги, справи, матеріали кримінального провадження, подання та інші передбачені законом процесуальні документи, що подаються до суду й можуть бути предметом судового розгляду, судові процесуальні документи, що виготовляються судом
Пунктами 1-3 розділу ІІІ Інструкції передбачено, що визначення судді для розгляду конкретної справи здійснюється відповідно до Положення про АСДС.
Після завершення автоматизованого розподілу судові справи передаються судді (судді-доповідачу) для розгляду під підпис у загальному реєстрі судових справ або окремо складених реєстрах судових справ на кожного суддю (суддю-доповідача) у порядку визначеному в суді.
Кореспонденція, що стосується розгляду конкретної справи, після її реєстрації в АСДС, передається судді (судді-доповідачу), у провадженні якого перебуває справа. Передавання документів здійснюється під підпис у реєстрі в порядку, визначеному в суді.
З аналізу наведених вище норм вбачається, що позовна заява має бути зареєстрована канцелярією суду в якості судової справи із наданням єдиного унікального номеру, який формується відповідно до Положення про АСДС та після завершення автоматизованого розподілу - передана судді. 
Разом з тим, заява від 24.04.2025 помилково зареєстрована в якості вхідної кореспонденції у справі № 520/22720/24, чим фактично здійснено ФОП ОСОБА_1 перешкоди у доступі до правосуддя.
Згідно з практикою Європейського суду з прав людини право на розгляд справи означає право особи звернутися до суду та право на те, що його справа буде розглянута та вирішена судом. При цьому, особі має бути забезпечена можливість реалізувати вказані права без будь-яких перепон чи ускладнень. Здатність особи безперешкодно отримати судовий захист є змістом поняття доступу до правосуддя. Перешкоди у доступі до правосуддя можуть виникати як через особливості внутрішнього процесуального законодавства, так і через передбачені матеріальним правом обмеження. Для ЄСПЛ природа перешкод у реалізації права на доступ до суду не має принципового значення.
Колегія суддів також враховує правову позицію Європейського суду з прав людини, викладену у справі "Беллет проти Франції", в якому Суд зазначив, що стаття 6 § 1 Конвенції містить гарантії справедливого судочинства, одним з аспектів яких є доступ до суду. Рівень доступу, наданий національним законодавством, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права в демократичному суспільстві. Для того, щоб доступ був ефективним, особа повинна мати чітку практичну можливість оскаржити дії, які становлять втручання у її права.
За встановлених обставин справи та наведених норм процесуального законодавства з урахуванням практики Європейського Суду, колегія суддів приходить до висновку, що в даному випадку суд першої інстанції помилково ототожнив позовну заяву ФОП ОСОБА_1 із заявою про уточнення позовних вимог, що призвело до її помилкового розгляду поза межами належного процесуального порядку, а отже ухвала суду підлягає скасуванню.
Одночасно, колегія суддів зауважує необхідність суду першої інстанції вжити дії щодо реєстрації позовної заяви ФОП ОСОБА_1 з метою її розгляду в порядку, передбаченому КАС України.
За змістом ч. 1 ст. 320 КАС України підставами для скасування ухвали суду, яка перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків суду обставинам справи; неправильне застосування норм матеріального права чи порушення норм процесуального права, які призвели до неправильного вирішення питання.
Відтак, викладене свідчить про порушення судом першої інстанції норм процесуального права, що призвело до неправильного вирішення питання щодо прийняття до розгляду позовної заяви, що відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 317 КАС України є підставою для скасування оскаржуваної ухвали з направленням справи до суду першої інстанції для продовження розгляду.
Керуючись статтями 311, 312, 315, 317, 321, 322, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, - 
ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 - задовольнити.
Ухвалу Харківського окружного адміністративного суду від 05.03.2026 по справі № 520/22720/24 - скасувати.
Адміністративну справу № 520/22720/24 направити до Харківського окружного адміністративного суду для продовження розгляду. 
Постанова набирає законної сили з дати її ухвалення та не підлягає касаційному оскарженню.

Головуючий суддя 		В.Б. Русанова 	
Судді	   	Я.В. П`янова   А.О. Бегунц