ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД міста КИЄВА 01054, м.Київ, вул.Б.Хмельницького,44-В, тел. (044) 334-68-95, E-mail: inbox@ki.arbitr.gov.ua	
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
м. Київ
08.06.2026	Справа № 910/3559/26	

Господарський суд міста Києва у складі судді Спичака О.М., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження матеріали справи
За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Семар Поділля» (21001, Вінницька обл, м. Вінниця, проспект Коцюбинського, буд. 26, кв. 1; ідентифікаційний код: 36995664)
до 1. Товариства з обмеженою відповідальністю «МВП Лізинг» (02100, м. Київ, бульвар Верховної Ради, буд. 7; ідентифікаційний код: 39930898)
2. Товариства з обмеженою відповідальністю «Інвест.Юа Консалтинг» (03035, м. Київ, площа Солом`янська, буд. 2, офіс 500; ідентифікаційний код: 40216355)
третя особа 1, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідачів - Приватний виконавець виконавчого округу міста Києва Іванюта Іван Миколайович
третя особа 2, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідачів - Головне управління Держпродспоживслужби в Київській області
про зняття арешту з майна

Без повідомлення (виклику) учасників справи.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:
28.03.2026 до Господарського суду міста Києва надійшла позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю «Семар Поділля» з вимогами до Товариства з обмеженою відповідальністю «МВП Лізинг» та Товариства з обмеженою відповідальністю «Інвест.Юа Консалтинг» про зняття арешту з майна.
В обґрунтування позовних вимог заявник стверджує, що рішенням Господарського суду міста Києва від 20.11.2023 у справі №910/8274/23 було визнано право власності позивача на рухоме майно, а також встановлено факт того, що обтяження рухомого майна, накладене за Договором застави транспортних засобів №2055 від 05.11.2019, втратило свою чинність на підставі ст. 9 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень». Проте, незважаючи на втрату чинності обтяження в силу закону та перехід права власності до позивача, наявність запису про арешт у Державному реєстрі обтяжень рухомого майна порушує права останнього та унеможливлює проведення реєстраційних дій уповноваженими органами.
Ухвалою Господарського суду міста Києва від 06.04.2026 позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Семар Поділля» залишено без руху, встановлено позивачу строк та спосіб усунення недоліків позовної заяви.
У встановлений судом строк позивач усунув недоліки позовної заяви, вказані судом в ухвалі від 06.04.2026.
Ухвалою Господарського суду міста Києва від 09.04.2026 відкрито провадження у справі №910/3559/26, постановлено здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи (без проведення судового засідання), залучено до участі у справі третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідачів - Приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Іванюту Івана Миколайовича та Головне управління Держпродспоживслужби в Київській області, встановлено учасникам справи строки для подання заяв по суті справи.
Відповідачі не скористалися своїм право на подання відзиву на позовну заяву, хоча про розгляд Господарським судом міста Києва справи №910/3559/26 були повідомлені належним чином в порядку, передбаченому Господарським процесуальним кодексом України.
Відповідно до ч. 4 ст. 13 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.
Відповідно до ч. 9 ст. 165 Господарського процесуального кодексу України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами.
Згідно з ч. 2 ст. 178 Господарського процесуального кодексу України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи.
У частині 8 статті 252 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що при розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а у випадку розгляду справи з повідомленням (викликом) учасників справи - також заслуховує їх усні пояснення. Судові дебати не проводяться.
Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд

ВСТАНОВИВ:
Товариство з обмеженою відповідальністю «Семар Поділля» звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «МВП Лізинг» та Товариства з обмеженою відповідальністю «Олрайз» (справа №910/8274/23) про:
- визнання за ТОВ «Семар Поділля» права власності на транспортний засіб екскаватор гусеничний жовтого кольору, найменування: DOOSAN DX255LC, 2009 року випуску, заводський номер: НОМЕР_1 , державний номерний знак НОМЕР_2 , свідоцтво серія НОМЕР_3 , двигун № НОМЕР_4 від 26.09.2019 (далі - Екскаватор 1);
- зняття арешту з Екскаватора 1, накладеного приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу м. Київ Кобою Н.В. (далі - Нотаріус) за договором застави майнових прав від 05.11.2019 №1-21-ЗМП-1 (далі - Договір застави 1);
- визнання за ТОВ «Семар Поділля» права власності на транспортний засіб екскаватор гусеничний (бувший у використанні) жовтого кольору, найменування: DOOSAN DX255LC, 2011 року, серійний номер: НОМЕР_5 (далі - Екскаватор 2);
- зняття арешту з Екскаватора 2, накладеного Нотаріусом за Договором застави 1;
- стягнення з ТОВ «МВП Лізинг» на користь ТОВ «Семар Поділля» 102 100,80 грн штрафних санкцій за невиконання умов договору.
Позовні вимоги у справі №910/8274/23 мотивовано тим, що:
- 14.08.2017 ТОВ «МВП Лізинг» (лізингодавець) та ТОВ «Семар Поділля» (лізингоодержувач) укладено генеральний договір фінансового лізингу №2 (далі - Генеральний договір), відповідно до якого лізингодавець зобов`язувався у відповідності до заявки лізингоодержувача придбати у постачальника у власність предмет лізингу та надати його за плату лізингоодержувачу в тимчасове володіння та користування в якості предмету лізингу на строк та на умовах, визначених Генеральним договором та відповідним договором лізингу;
- ТОВ «Семар Поділля» та ТОВ «МВП Лізинг» 11.08.2018 та 18.10.2019 укладено договір фінансового лізингу №ФЛ-2-2 (далі - Договір №ФЛ-2-2) і договір фінансового лізингу №ФЛ-2-3 (далі - Договір №ФЛ-2-3) та специфікації до них, за умовами яких у користування позивача підлягали переданню Екскаватор 1 та Екскаватор 2;
- 31.10.2019 та 01.11.2019 ТОВ «Семар Поділля» та ТОВ «МВП Лізинг» підписано акти приймання-передачі в лізинг, додатки №3/ФЛ-2-2 і №3/ФЛ-2-3, згідно з якими лізингодавець передав, а лізингоодержувач прийняв Екскаватор 1 та Екскаватор 2, вартість яких вказана у видаткових накладних від 31.10.2019 №45 та від 11.11.2019 №46;
- 29.10.2019 ТОВ «Семар Поділля» та ТОВ «МВП Лізинг» укладені додаткові договори №1 до Договору №ФЛ-2-2 (далі - Додатковий договір 1) та №1 до Договору №ФЛ-2-3 (далі - Додатковий договір 2), відповідно до яких позивач повідомлений та надає згоду на передачу майнових прав на отримання лізингових платежів за Договором №ФЛ-2-2 ТОВ «Олрайз» на загальну суму 891 500 грн і за Договором №ФЛ-2-3 ТОВ «Олрайз» на загальну суму 930 930 грн та бере на себе зобов`язання сплачувати ТОВ «Олрайз» згідно з графіком лізингових платежів;
- 01.10.2021 ТОВ «Семар Поділля» та ТОВ «МВП Лізинг» підписали акти звірки взаємних розрахунків за період з 11.10.2018 по 01.10.2021, що свідчить про повний розрахунок лізингових платежів за Договором №ФЛ-2-2 і за період 01.11.2019 по 29.09.2021, що свідчить про повний розрахунок лізингових платежів за Договором №ФЛ-2-3;
- 28.12.2021 ТОВ «МВП Лізинг» надало позивачу акти про повне виконання сторонами своїх зобов`язань, додаток від 28.12.2021 №6/ФЛ-2-2 за Договором ФЛ-2-2 і додаток від 28.12.2021 №6/ФЛ-2-3 за Договором ФЛ-2-3;
- 29.12.2021 ТОВ «МВП Лізинг» надало ТОВ «Семар Поділля» лист повідомлення №1/БН (далі - Повідомлення) про те, що акти про повне виконання сторонами своїх зобов`язань є недійсними, оскільки ТОВ «МВП Лізинг» має непогашені фінансові зобов`язання перед ТОВ «Олрайз», що виникли за кредитними договорами, укладеними з останнім згідно з Додатковими договорами, а майнові права на предмети лізингу (Екскаватор 1 та Екскаватор 2) передані у заставу ТОВ «Олрайз» за Договорами застави;
- позивач як лізингоодержувач належним чином виконав взяті на себе зобов`язання, у зв`язку з чим ТОВ «Семар Поділля» та ТОВ «МВП Лізинг» згідно з пунктом 5.6 Генерального договору склали акти про повне виконання сторонами своїх зобов`язань за Договорами №ФЛ-2-2 та №ФЛ-2-3, а тому вказані договори вважаються припиненими.
Рішенням Господарського суду міста Києва від 20.11.2023 у справі №910/8274/23 позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Семар Поділля» було задоволено частково; визнано за Товариством з обмеженою відповідальністю «Семар Поділля» (просп. Коцюбинського, буд. 26, кв. 1, м. Вінниця, 21001; ідентифікаційний код 36995664) право власності на транспортний засіб екскаватор гусеничний, марки DOOSAN DX255LC, 2009 року випуску, заводський номер (номер шасі): НОМЕР_1 , двигун № НОМЕР_4 , об?єм двигуна 5900 куб.см, реєстраційний номер НОМЕР_2 , свідоцтво про реєстрацію серія НОМЕР_3 , видане ГУ Держпродспоживчслужби в Київській області 29.10.2019. Визнано за Товариством з обмеженою відповідальністю «Семар Поділля» (просп. Коцюбинського, буд. 26, кв. 1, м. Вінниця, 21001; ідентифікаційний код 36995664) право власності на транспортний засіб екскаватор гусеничний, марки DOOSAN DX255LC, 2011 року випуску, заводський номер (номер шасі): НОМЕР_5 , двигун № НОМЕР_6 , об?єм двигуна 5900 куб.см, реєстраційний номер НОМЕР_7 , свідоцтво про реєстрацію серія НОМЕР_8 , видане ГУ Держпродспоживчслужби в Київській області 29.10.2019.
Суд у справі №910/8274/23 встановив, що позивачем було повністю оплачено лізингові платежі у передбачені Договорами №ФЛ-2-2 і №ФЛ-2-3 строки, підписано з ТОВ «МВП Лізинг» акти про повне виконання сторонами своїх зобов??язань за такими договорами, з огляду на що ТОВ «Семар Поділля» набуло права власності на предмети лізингу (транспортні засоби), які ТОВ «МВП Лізинг» як попередній власник майна повинно було зняти з державного обліку для реєстрації транспортних засобів за новим власником.
Натомість ТОВ «МВП Лізинг» після підписання актів про повне виконання сторонами своїх зобов?язань за Договорами №ФЛ-2-2 і №ФЛ-2-3 звернулося до позивача з листами, в яких просило вважати такі акти недійсними з огляду на те, що ТОВ «МВП Лізинг» має заборгованість перед ТОВ «Олрайз».
Проте наявність у ТОВ «МВП Лізинг» перед ТОВ «Олрайз» заборгованості жодним чином не впливає на обов?язок лізингодавця належним чином виконати умови Договорів №ФЛ-2-2 і №ФЛ-2-3 та передати у власність позивача предмети лізингу, а тим більше не може бути підставою для визнання актів про повне виконання сторонами своїх зобов?язань за Договорами №ФЛ-2-2 і №ФЛ-2-3 недійсними.
Стосовно вимог ТОВ «Семар Поділля» про зняття арештів з Екскаваторів, накладених нотаріусом за Договором застави 1, суд у справі №910/8274/23 дійшов висновку, що транспортні засоби за Договором застави 1 у заставу не передавалися.
Суд зазначив, що наявний у матеріалах справи №910/8274/23 витяг про реєстрацію в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна, наданий позивачем, містить інформацію про внесення відомостей щодо приватного обтяження за Договором застави 1. Натомість Екскаватори було передано в заставу за Договором застави №2055 і саме за вказаним договором Нотаріусом 05.11.2019 до Державного реєстру обтяжень рухомого майна внесено відомості про приватне обтяження, що підтверджується витягом з Державного реєстру обтяжень рухомого майна, наданим ТОВ «Олрайз».
Разом з тим, надавши оцінку правовідносинам між сторонами, суд у справі №910/8274/23 дійшов висновку про припинення застави на спірне майно.
Зокрема, суд зазначив, що оскільки ТОВ «МВП Лізинг» здійснює свою господарську діяльність шляхом передачі рухомого майна у лізинг, а Екскаватори на момент передачі їх в заставу ТОВ «Олрайз» вже були предметами Договорів №ФЛ-2-2 і №ФЛ-2-3, то обтяження, накладене на такі Екскаватори Договором застави №2055, втрачає свою силу з моменту набуття позивачем права власності на Екскаватори.
Рішення Господарського суду міста Києва від 20.11.2023 залишене без змін постановою Північного апеляційного господарського суду від 20.05.2024 у справі №910/8274/23.
Звертаючись з даним позовом до суду, позивач вказує на те, що з метою реалізації своїх прав власника він звернувся до Головного управління Держпродспоживслужби в Київській області із заявою про проведення державної реєстрації (зняття з обліку) зазначеної техніки. Однак, третя особа відмовила у проведенні реєстраційних дій у зв`язку з наявністю в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна запису про арешт вищевказаних екскаваторів. Згідно з витягом з Державного реєстру обтяжень рухомого майна, на спірне майно накладено арешт постановою приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Іванюти І.М. (третя особа 1) від 13.02.2024 у виконавчому провадженні НОМЕР_10, боржником у якому є Товариство з обмеженою відповідальністю «МВП Лізинг» (відповідач 1), а стягувачем - Товариство з обмеженою відповідальністю «Інвест.Юа Консалтинг» (відповідач 2).
За таких обставин позивач просить суд:
1) зняти арешт з рухомого майна, а саме з екскаватора гусеничного DOOSAN DX255LC, 2009 року випуску, двигун № НОМЕР_4 , свідоцтво про реєстрацію машини серія НОМЕР_3 , номерний знак НОМЕР_9 , накладений постановою приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Іванютою І.М. від 13.02.2024 у виконавчому провадженні НОМЕР_10;
2) зняти арешт з рухомого майна, а саме з екскаватора гусеничного DOOSAN DX255LC, 2011 року випуску, двигун № НОМЕР_6 , свідоцтво про реєстрацію машини серія НОМЕР_8 , номерний знак НОМЕР_7 , накладений постановою приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Іванютою І.М. від 13.02.2024 у виконавчому провадженні НОМЕР_10.
Оцінюючи подані позивачем докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд вважає, що вимоги позивача підлягають задоволенню з наступних підстав.
Статтею 41 Конституції України визначено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності.
Відповідно до ч. 1 ст. 316 Цивільного кодексу України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.
За приписами ч. 1 ст. 317 Цивільного кодексу України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.
Згідно з ч. 1 ст. 586 Цивільного кодексу України заставодавець має право користуватися предметом застави відповідно до його призначення, у тому числі здобувати з нього плоди та доходи, якщо інше не встановлено договором і якщо це випливає із суті застави.
Заставодавець має право відчужувати предмет застави, передавати його в користування іншій особі або іншим чином розпоряджатися ним лише за згодою заставодержателя, якщо інше не встановлено договором або законом (ч. 2 ст. 586 Цивільного кодексу України).
Відповідно до ст. 17 Закону України «Про заставу» заставодавець зберігає право розпорядження заставленим майном, якщо інше не передбачено законом чи договором. Заставодавець може відчужувати заставлене майно тільки за згодою заставодержателя, якщо інше не встановлено законом.
Застава зберігає силу, якщо за однією з підстав, зазначених в законі, майно або майнові права, що складають предмет застави, переходять у власність іншої особи. Застава зберігає силу і у випадках, коли у встановленому законом порядку відбувається уступка заставодержателем забезпеченої заставою вимоги іншій особі або переведення боржником боргу, який виник із забезпеченої заставою вимоги, на іншу особу (ст. 27 Закону України «Про заставу»).
У ч. 1 ст. 593 Цивільного кодексу України визначено, що право застави припиняється у разі: 1) припинення зобов`язання, забезпеченого заставою; 2) втрати предмета застави, якщо заставодавець не замінив предмет застави; 3) реалізації предмета застави; 4) набуття заставодержателем права власності на предмет застави. Право застави припиняється також в інших випадках, встановлених законом.
Відповідно до ст. 1 Закону України «Про заставу» застава - це спосіб забезпечення зобов`язань, якщо інше не встановлено законом. В силу застави кредитор (заставодержатель) має право в разі невиконання боржником (заставодавцем) забезпеченого заставою зобов`язання або в інших випадках, встановлених законом, одержати задоволення з вартості заставленого майна переважно перед іншими кредиторами. Застава виникає на підставі договору, закону або рішення суду.
Згідно із ст. 3 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» обтяженням є право обтяжувача на рухоме майно боржника або обмеження права боржника чи обтяжувача на рухоме майно, що виникає на підставі закону, договору, рішення суду або з інших дій фізичних і юридичних осіб, з якими закон пов`язує виникнення прав і обов`язків щодо рухомого майна. Відповідно до обтяження в обтяжувача і боржника виникають права і обов`язки, встановлені законом та/або договором. У випадках, встановлених законом, права і обов`язки, пов`язані з обтяженням, виникають у третіх осіб.
У ст. 9 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» (в редакції станом на дату придбання позивачем автомобіля) зазначено, що предмет обтяження, право власності на який належить боржнику, може бути відчужений останнім, якщо інше не встановлено законом або договором. Якщо законом або договором передбачена згода обтяжувача на відчуження боржником рухомого майна, яке є предметом обтяження, така згода не вимагається в разі переходу права власності на рухоме майно в порядку спадкування, правонаступництва або виділення частки у спільному майні.
У разі відчуження предмета обтяження боржником він зобов`язаний негайно письмово повідомити про це обтяжувача, який протягом п`яти днів з дня отримання цього повідомлення повинен зареєструвати відповідні зміни у відомостях про обтяження згідно зі статтею 13 цього Закону.
Якщо інше не встановлено законом, зареєстроване обтяження зберігає силу для нового власника (покупця) рухомого майна, що є предметом обтяження, за винятком таких випадків: 1) обтяжувач надав згоду на відчуження рухомого майна боржником без збереження обтяження; 2) відчуження належного боржнику на праві власності рухомого майна здійснюється в ході проведення господарської діяльності, предметом якої є систематичні операції з купівлі-продажу або інші способи відчуження цього виду рухомого майна.
Як вбачається з Витягу про реєстрацію в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна від 26.03.2026, в реєстрі наявне обтяження (арешт рухомого майна), накладене 13.02.2024 Приватним виконавцем виконавчого округу міста Києва Іванютою Іваном Миколайовичем на підставі постанови приватного виконавця про арешт майна боржника (Товариства з обмеженою відповідальністю «МВП Лізинг») від 13.02.2024, на майно:
1) екскаватор гусеничний DOOSAN DX255LC, 2009 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_2 ,
2) екскаватор гусеничний DOOSAN DX255LC, 2011 року випуску, номерний знак НОМЕР_7 .
Однак, суд зазначає, що станом на 13.02.2024 власником спірного майна (екскаваторів) було Товариство з обмеженою відповідальністю «Семар Поділля», а не Товариство з обмеженою відповідальністю «МВП Лізинг» (з моменту підписання між сторонами актів про повне виконання зобов`язань за договорами фінансового лізингу), а тому у приватного виконавця були відсутні підстави накладати арешт на вказане майно.
Наявності будь-яких майнових прав у Товариства з обмеженою відповідальністю «МВП Лізинг» щодо спірного рухомого майна судом у даній справі не встановлено, а судом у справі №910/8274/23 встановлені обставини припинення будь-яких забезпечувальних зобов`язань щодо майна.
Так, суд у справі №910/8274/23 встановив, що статтею 9 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» передбачено, що предмет обтяження, право власності на який належить боржнику, може бути відчужений останнім, якщо інше не встановлено законом або договором. Якщо законом або договором передбачена згода обтяжувача на відчуження боржником рухомого майна, яке є предметом обтяження, така згода не вимагається в разі переходу права власності на рухоме майно в порядку спадкування, правонаступництва або виділення частки у спільному майні.
У разі відчуження предмета обтяження боржником він зобов`язаний негайно письмово повідомити про це обтяжувача, який протягом п`яти днів з дня отримання цього повідомлення повинен зареєструвати відповідні зміни у відомостях про обтяження згідно зі статтею 13 цього Закону.
Якщо інше не встановлено законом, зареєстроване обтяження зберігає силу для нового власника (покупця) рухомого майна, що є предметом обтяження, за винятком таких випадків: 1) обтяжувач надав згоду на відчуження рухомого майна боржником без збереження обтяження; 2) відчуження належного боржнику на праві власності рухомого майна здійснюється в ході проведення господарської діяльності, предметом якої є систематичні операції з купівлі-продажу або інші способи відчуження цього виду рухомого майна.
Суд у справі №910/8274/23 зазначив, що оскільки ТОВ «МВП Лізинг» здійснює свою господарську діяльність шляхом передачі рухомого майна у лізинг, а Екскаватори на момент передачі їх в заставу ТОВ «Олрайз» вже були предметами Договорів №ФЛ-2-2 і №ФЛ-2-3, то обтяження, накладене на такі Екскаватори Договором застави №2055, втрачає свою силу з моменту набуття позивачем права власності на Екскаватори.
Суд зазначає, що обов`язком сторін у господарському процесі є доведення суду тих обставин, на які вони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень.
Так, за змістом положень статті 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. У разі посилання учасника справи на невчинення іншим учасником справи певних дій або відсутність певної події, суд може зобов`язати такого іншого учасника справи надати відповідні докази вчинення цих дій або наявності певної події. У разі ненадання таких доказів суд може визнати обставину невчинення відповідних дій або відсутності події встановленою. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів.
Згідно зі статтею 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
Відповідно до частини першої статті 74 Господарського процесуального кодексу України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять до предмета доказування.
Необхідність доводити обставини, на які учасник справи посилається як на підставу своїх вимог і заперечень в господарському процесі, є складовою обов`язку сприяти всебічному, повному та об`єктивному встановленню усіх обставин справи, що передбачає, зокрема, подання належних доказів, тобто таких, що підтверджують обставини, які входять у предмет доказування у справі, з відповідним посиланням на те, які обставини цей доказ підтверджує.
Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 05.02.2019 у справі №914/1131/18, від 26.02.2019 у справі №914/385/18, від 10.04.2019 у справі № 04/6455/17, від 05.11.2019 у справі №915/641/18.
При цьому, одним з основних принципів господарського судочинства є принцип змагальності.
Названий принцип полягає в тому, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається на підтвердження чи заперечення вимог.
Принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи. Цей принцип передбачає покладання тягаря доказування на сторони. Одночасно цей принцип не передбачає обов`язку суду вважати доведеною та встановленою обставину, про яку сторона стверджує. Така обставина підлягає доказуванню таким чином, аби задовольнити, як правило, стандарт переваги більш вагомих доказів, тобто коли висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається більш вірогідним, ніж протилежний (близька за змістом правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 18.11.2019 зі справи № 902/761/18, від 20.08.2020 зі справи № 914/1680/18).
Судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню господарського судочинства. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
Вимоги, як і заперечення на них, за загальним правилом обґрунтовуються певними обставинами та відповідними доказами, які підлягають дослідженню, зокрема, перевірці та аналізу. Все це має бути проаналізовано судом як у сукупності (в цілому), так і кожен доказ окремо, та відображено у судовому рішенні.
Зважаючи на викладені обставини, суд дійшов висновку задовольнити позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Семар Поділля» у повному обсязі.
Судовий збір покладається на відповідачів у зв`язку із задоволенням позову у повному обсязі (на підставі ст. 129 Господарського процесуального кодексу України).
Керуючись статтями 74, 76-80, 129, 236-242 Господарського процесуального кодексу України, 

ВИРІШИВ:
1. Позов задовольнити повністю.
2. Зняти арешт з рухомого майна, а саме з екскаватора гусеничного DOOSAN DX255LC, 2009 року випуску, двигун № НОМЕР_4 , свідоцтво про реєстрацію машини серія НОМЕР_3 , номерний знак НОМЕР_9 , накладений постановою приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Іванютою І.М. від 13.02.2024 у виконавчому провадженні НОМЕР_10.
3. Зняти арешт з рухомого майна, а саме з екскаватора гусеничного DOOSAN DX255LC, 2011 року випуску, двигун № НОМЕР_6 , свідоцтво про реєстрацію машини серія НОМЕР_8 , номерний знак НОМЕР_7 , накладений постановою приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Іванютою І.М. від 13.02.2024 у виконавчому провадженні НОМЕР_10.
4. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Інвест.Юа Консалтинг» (03035, м. Київ, площа Солом`янська, буд. 2, офіс 500; ідентифікаційний код: 40216355) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Семар Поділля» (21001, Вінницька обл, м. Вінниця, проспект Коцюбинського, буд. 26, кв. 1; ідентифікаційний код: 36995664) судовий збір у розмірі 2662 (дві тисячі шістсот шістдесят дві) грн 40 коп.
5. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «МВП Лізинг» (02100, м. Київ, бульвар Верховної Ради, буд. 7; ідентифікаційний код: 39930898) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Семар Поділля» (21001, Вінницька обл, м. Вінниця, проспект Коцюбинського, буд. 26, кв. 1; ідентифікаційний код: 36995664) судовий збір у розмірі 2662 (дві тисячі шістсот шістдесят дві) грн 40 коп.
6. Після набрання рішенням законної сили видати накази.

Рішення господарського суду набирає законної сили відповідно до ст. 241 Господарського процесуального кодексу України. Згідно з ч. 1 ст. 256 та ст. 257 Господарського процесуального кодексу України апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя О.М. Спичак