Справа № 909/458/26

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И 

28.05.2026 	 	м. Івано-Франківськ	

Господарський суд Івано-Франківської області у складі судді Михайлишина В. В., секретар судового засідання Карпінець Г. Я., розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження справу

за позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю "Укргазтрейдинг" 
(вул. Сагайдачного Петра, буд. 25-Б, приміщення 1, м. Київ, 04070)

до відповідача: Яблуницького ліцею Поляницької сільської ради Надвірнянського району Івано-Франківської області
(с. Яблуниця, м. Яремче, Івано-Франківська область, 78592)

про стягнення заборгованість в розмірі 403 196, 16 гривень, з яких: 396 878, 72 гривень - сума основної заборгованості по Договору; 3 968, 79 гривень - інфляційні витрати; 2 348, 65 гривень – 3 % річних,

за участі:
від позивача: Франкевича Артура Олександровича (в режимі відеоконференції), 
від відповідача: представник в судове засідання не з`явився,

В С Т А Н О В И В:

1. Під час судового розгляду справи здійснювалося фіксування судових засідань технічними засобами.
2. Рішення у цій справі ухвалено за результатами оцінки поданих доказів.
3. За результатами розгляду справи суд бере до уваги таке.
І. СУТЬ СПОРУ
4. У квітні 2026 року до Господарського суду Івано-Франківської області звернулося Товариство з обмеженою відповідальністю "Укргазтрейдинг" із позовною заявою до Яблуницького ліцею Поляницької сільської ради Надвірнянського району Івано-Франківської області про стягнення заборгованість в розмірі 403 196, 16 гривень, з яких: 396 878, 72 гривень - сума основної заборгованості по Договору; 3 968, 79 гривень - інфляційні витрати; 2 348, 65 гривень – 3 % річних.
ІІ. ВИРІШЕННЯ ПРОЦЕСУАЛЬНИХ ПИТАНЬ ПІД ЧАС РОЗГЛЯДУ СПРАВИ
5. Ухвалою від 07.04.2026 суд прийняв позовну заяву до розгляду та відкрив провадження у справі; постановив здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження з викликом учасників справи; розгляд справи по суті призначив на 07.05.2026; зобов`язав сторони подати заяви по суті спору, зокрема: відповідачу встановив 15 - ти денний строк з моменту вручення ухвали суду для подачі відзиву на позов.
6. 13.04.2026 за вх. № 6762/26 через підсистему "Електронний суд" від представника Товариства з обмеженою відповідальністю "Укргазтрейдинг" надійшла заява про участь у судовому засіданні Франкевича Артура Олександровича, в режимі відеоконференції по справі № 909/458/26.
7. Ухвалою від 15.04.2026 суд задовольнив заяву представника Товариства з обмеженою відповідальністю "Укргазтрейдинг" (вх. № 67629/26 від 13.04.2026) про участь у судовому засіданні Франкевича Артура Олександровича по справі № 909/458/26 в режимі відеоконференції поза приміщенням суду з використанням власних технічних засобів; постановив провести судове засідання, яке призначене на 07.05.2026 об 11:00 год та усі наступні судові засідання по даній справі в режимі відеоконференції поза приміщенням суду з використанням власних технічних засобів за допомогою системи відеоконференцзв`язку за посиланням на офіційний вебпортал судової влади України vkz.court.gov.ua.
8. 23.04.2026 за вх. № 7560/26 до канцелярії суду від Яблуницького ліцею Поляницької сільської ради Надвірнянського району Івано-Франківської області надійшов відзив на позовну заяву.
9. 28.04.2026 за вх. № 7800/26 через підсистему "Електронний суд" від Товариства з обмеженою відповідальністю "Укргазтрейдинг" надійшла відповідь на відзив.
10. 07.05.2026 суд відклав розгляд справи по суті на 28.05.2026.
11. 12.05.2026 за вх. № 8953/26 через підсистему "Електронний суд" від Товариства з обмеженою відповідальністю "Укргазтрейдинг" надійшло заява про долучення доказів до матеріалів справи.
12. За наслідком судового засідання 28.05.2026 проголошено вступну та резолютивну частини рішення.
ІІІ. ПОЗИЦІЯ СТОРІН
13. Позиція позивача. Позовні вимоги обґрунтовані порушенням відповідачем зобов`язань, які виникли на підставі Договору № 350834 про постачання/закупівлю електричної енергії споживачу від 06.01.2025, у частині неналежного здійснення оплати за поставлену електричну енергію, що призвело до виникнення боргу у розмірі 396 878, 72 гривень, внаслідок чого, на підставі статті 625 Цивільного кодексу України позивач нарахував відповідачу інфляційні втрати та 3 % річних.
14. Позиція відповідача. Відповідач проти задоволення позову заперечив посилаючись на те, що заборгованість за спожиту електричну енергію виникла у грудні місяці 2025 року, водночас, оплата відповідачем за спожиту електричну енергію не була здійснена у зв`язку з відсутністю зареєстрованих бюджетних зобов`язань за відповідний період, що унеможливило проведення платежу органами Державної казначейської служби України.
15. Окрім того, відповідач вказав, що Яблуницький ліцей є закладом освіти, діяльність якого має соціальне значення та фінансується виключно з бюджету Поляницької сільської ради. Стягнення додаткових фінансових нарахувань у вигляді інфляційних втрат та 3 % річних призведе до додаткового навантаження на бюджет та ускладнить забезпечення належного функціонування закладу освіти та просив суд відмовити у їх стягненні чи зменшити заявлені до стягнення інфляційні втрати та 3 % річних.
IV. ОБСТАВИНИ СПРАВИ
16. 06.01.2025 між Товариством з обмеженою відповідальністю "Укргазтрейдинг" (постачальник) та Яблуницьким ліцеєм Поляницької сільської ради Надвірнянського району Івано-Франківської області (споживач) було укладено Договір № 350834 про постачання/закупівлю електричної енергії споживачу (далі – Договір), відповідно до умов пункту 2.1. якого постачальник продає електричну енергію споживачу, а споживач оплачує постачальнику вартість використаної (купованої) електричної енергії та здійснює інші платежі згідно з умовами цього договору. 
17. Згідно із пунктом 2.2. Договору, для цілей Закону України "Про публічні закупівлі" та інших законодавчих актів, що регулюють відносини в сфері публічних закупівель, предмет закупівлі за цим Договором відноситься до ДК 021:2015 09310000-5 "Електрична енергія". 
18. Відповідно до пункту 5.1. Договору, загальна вартість цього Договору становить 3 759 000, 00 гривень, в тому числі ПДВ 20 % - 626 500, 00 гривень. Загальна вартість Договору складається з місячних сум вартості очікуваних договірних обсягів постачання електричної енергії Споживачу. Загальна вартість за цим Договором може бути змінена за згодою Сторін. Розрахунки за поставлену Споживачеві електричну енергію здійснюються за ціною, що вільно встановлюється між Постачальником та Споживачем з урахуванням волатильності (коливання) ціни на електричну енергію на ринку, в межах загальної вартості, визначеної цим Договором.
19. У пункті 5.2. Договору сторони домовились, що з початком постачання електричної енергії за цим Договором, ціна за одиницю товару встановлюється порядком щомісячного визначення ціни згідно Додатку 2. Ціна за одиницю товару, спожитого в розрахунковому періоді, визначається, формується та розраховується після завершення кожного розрахункового періоду відповідно до порядку, визначеного в Додатку № 2 до Договору.
20. За пунктом 5.3. Договору, ціна електричної енергії, визначена згідно порядку, передбаченого Додатком 2 до цього Договору, застосовується при складанні актів приймання-передачі електричної енергії за відповідний розрахунковий місяць та при здійсненні розрахунків за цим Договором. Сторони домовились, що щомісячне визначення ціни за одиницю товару згідно порядку, передбаченого Додатком 2 до цього Договору здійснюється в письмовій формі, а саме – шляхом підписання уповноваженими представниками Сторін актів приймання-передачі товару, що підтверджують поставку товару та не потребує укладення додаткових угод до цього Договору. Сторони розуміють та погоджуються що, з огляду на порядок формування ціни за одиницю товару (формула), що погоджений в Додатку № 2 до Договору, грошове визначення ціни за одиницю товару змінюється (як в сторону збільшення, так і зменшення) у кожному розрахунковому періоді залежно від зміни середньозваженої ціни на ринку "на добу наперед" та/або тарифу на передачу електричної енергії, затвердженого рішенням Регулятора у відповідному розрахунковому періоді і не потребує внесення змін до Договору, укладення додаткових угод до Договору та/або попереднього повідомлення про зміну ціни. Порядок розрахунку (визначення) ціни за одиницю товару, встановлений у Додатку № 2 до цього Договору, є для Сторін належним, допустимим та прийнятним.
21. Відповідно до пункту 5.5. Договору, розрахунковим періодом за цим Договором є календарний місяць, протягом якого Споживачу здійснювалось постачання електричної енергії.
22. Пунктом 5.7. Договору погоджено, що вартість спожитого товару за розрахунковий період визначається як добуток ціни за одиницю товару, визначеної та розрахованої відповідно до Додатку № 2 до цього Договору, та обсягу спожитого протягом розрахункового періоду товару.
23. Згідно пункту 5.9. Договору, по закінченні розрахункового періоду, протягом 3 робочих днів з моменту отримання інформації про обсяги споживання, згідно з даними комерційного обліку, Постачальник зобов`язаний надати для підписання Споживачу акт приймання-передачі товару, у тому числі в особистому кабінеті споживача, розміщеному на офіційному сайті постачальника https://ukrgastrading.com. Споживач зобов`язаний розглянути та підписати вказаний акт у строк, що не перевищує 5 (п`яти) робочих днів або дати вмотивовану відмову від підписання такого акту у цей же строк. У випадку неповернення Споживачем підписаного оригіналу акту приймання-передачі товару у встановлений строк, такий акт вважається підписаним Споживачем. У випадку відмови Споживача від підписання Акта, розбіжності підлягають врегулюванню в порядку, передбаченому чинним законодавством України. До врегулювання сторонами розбіжностей, товар вважається поставленим та прийнятим Споживачем від Постачальника у відповідному розрахунковому періоді на підставі даних Постачальника. За результатом врегулювання сторонами розбіжностей до Акту можуть складатися Акти коригування, до яких застосовується порядок підписання та оплати, що і до Акту. Погоджений та підписаний сторонами у встановленому Договором порядку Акт із зазначенням обсягу спожитого товару, ціни за одиницю товару та загальної суми до сплати є належним доказом для підтвердження обсягу споживання товару та його вартості у відповідному розрахунковому періоді. Датою підписання Акту або Акту коригування є дата проставлення останнього підпису однією зі сторін цього Договору, а в разі необґрунтованої відмови Споживача від підписання Акту – 7 (сьомий) робочий день з моменту отримання примірника акту за підписом іншої Сторони.
24. Оплата проводиться протягом 5 робочих днів з моменту виставлення рахунку та надання акта про прийняття-передання, але не пізніше 20 - го дня місяця, наступного за розрахунковим періодом (місяцем). Всі платіжні документи, що виставляються Постачальником Споживачу, мають містити чітку інформацію про суму платежу, порядок та строки оплати, що погоджені Сторонами цього Договору, а також інформацію щодо адреси, телефонів, офіційних веб-сайтів для отримання інформації про подання звернень, скарг та претензій щодо якості постачання електричної енергії та надання повідомлень про загрозу електробезпеки (п. 5.10. Договору).
25. У пункті 6.2.1. Договору сторони погодили, що споживач зобов`язується забезпечувати своєчасну та повну оплату спожитої електричної енергії згідно з умовами цього Договору.
26. Відповідно до пункту 7.1.1. Договору, постачальник має право отримувати від Споживача плату за поставлену електричну енергію.
27. За невиконання або неналежне виконання своїх зобов`язань за цим Договором Сторони несуть відповідальність, передбачену цим Договором та чинним законодавством (п. 9.1. Договору).
28. За приписами пункту 14.1. Договору, Договір набуває чинності з дати підписання Сторонами та діє до "31" грудня 2025 року включно, а в частині розрахунків діє до повного виконання Сторонами взятих на себе зобов`язань за цим Договором.
29. 16.09.2025 між сторонами укладено Додаткову угоду № 1 до Договору № 350834 про постачання/закупівлю електричної енергії споживачу, якою Сторони погодили зміну регульованого тарифу на послуги з передачі електричної енергії. Тариф на послуги з розподілу електричної енергії для оператора системи розподілу встановлений відповідно до постанови НКРЕКП від 26.08.2025 № 1326 та становить 2, 89194 грн. за 1 кВт/год без ПДВ.
30. На виконання умов Договору позивач поставив відповідачу електричну енергію, зокрема у грудні місяці 2025 року поставлено 54 040, 00 кВт/год. електричної енергії на загальну суму 681 465, 59 гривень (в т.ч. ПДВ 20 %).
31. Також, позивач направив відповідачу Акт приймання-передачі електричної енергії № 1326 від 31.12.2025. Відповідач підписав та повернув на адресу позивача його примірник вказаного Акту приймання-передачі електричної енергії. 
32. Відповідач за спожиту електричну енергію у грудні місяці 2025 року розрахувався частково, зокрема сплатив – 284 586, 87 гривень, однак не сплаченою залишилась сума 396 878, 72 гривень.
33. Непогашення відповідачем заборгованості за спожиту електричну енергію в сумі 396 878, 72 гривень спонукало позивача звернутись із позовом до суду. За прострочення сплати заборгованості позивач здійснив нарахування інфляційних втрат та 3 % річних.
V. ПОЗИЦІЯ СУДУ
Норми права та мотиви, якими суд керувався при ухваленні рішення.
34. Згідно із пунктом 1 частини 2 статті 11 Цивільного кодексу України, підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема, договори та інші правочини.
35. Відповідно до частини 1 статті 509 Цивільного кодексу України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.
36. Взаємовідносини, які виникають під час купівлі-продажу електричної енергії між електропостачальником та споживачем, а також їх взаємовідносини з іншими учасниками роздрібного ринку електричної енергії, регулюються Правилами роздрібного ринку електричної енергії, затвердженими Постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг № 312 від 14.03.2018 (надалі — Правила/ПРРЕЕ).
37. Укладений між сторонами договір за своєю правовою природою є договором постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу.
38. У відповідності до статті 714 Цивільного кодексу України, за договором постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу одна сторона (постачальник) зобов`язується надавати другій стороні (споживачеві, абонентові) енергетичні та інші ресурси, передбачені договором, а споживач (абонент) зобов`язується оплачувати вартість прийнятих ресурсів та дотримуватись передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного та іншого обладнання. До договору постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, положення про договір поставки, якщо інше не встановлено законом або не випливає із суті відносин сторін.
39. Статтею 655 Цивільного кодексу України визначено, що за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.
40. Закон України "Про ринок електричної енергії" визначає правові, економічні та організаційні засади функціонування ринку електричної енергії, регулює відносини, пов`язані з виробництвом, передачею, розподілом, купівлею-продажем, постачанням електричної енергії для забезпечення надійного та безпечного постачання електричної енергії споживачам з урахуванням інтересів споживачів, розвитку ринкових відносин, мінімізації витрат на постачання електричної енергії та мінімізації негативного впливу на навколишнє природне середовище.
41. Положеннями частин 1, 2 статті 56 Закону України "Про ринок електричної енергії" закріплено, що постачання електричної енергії споживачам здійснюється електропостачальниками, які отримали відповідну ліцензію, за договором постачання електричної енергії споживачу. Договір постачання електричної енергії споживачу укладається між електропостачальником та споживачем та передбачає постачання всього обсягу фактичного споживання електричної енергії споживачем у певний період часу одним електропостачальником. Постачання електричної енергії споживачам здійснюється за вільними цінами.
42. Відповідно до пункту 38 частини 1 статті 1 Закону України "Про ринок електричної енергії", комерційний облік електричної енергії - сукупність процесів та процедур із забезпечення формування даних щодо обсягів виробленої, відпущеної, переданої, розподіленої, спожитої, імпортованої та експортованої електричної енергії у визначений проміжок часу з метою використання таких даних для здійснення розрахунків між учасниками ринку.
43. Згідно із пунктом 8 частини 1 статті 46 Закону України "Про ринок електричної енергії", оператор системи розподілу забезпечує комерційний облік відповідно до цього Закону, правил ринку та кодексу комерційного обліку, інших нормативно-правових актів, що регулюють функціонування ринку електричної енергії.
44. За правилами пункту 1 частини 3 статті 58 Закону України "Про ринок електричної енергії", споживач зобов`язаний сплачувати за електричну енергію та надані йому послуги відповідно до укладених договорів.
45. Як вбачається з матеріалів справи, на виконання умов договору позивачем поставлено а відповідачем спожито у грудні місяці 2025 року 54 040, 00 кВт/год електричної енергії по тарифу – 10, 508660000 гривень без ПДВ, що підтверджується актом приймання-передачі електричної енергії № 1326 від 31.12.2025 на загальну на загальну суму 681 465, 59 гривень (в т.ч. ПДВ 20 %), який підписаний уповноваженими представниками сторін. 
46. Відповідач за спожиту електричну енергію у грудні місяці 2025 року розрахувався частково, зокрема сплатив – 284 586, 87 гривень, однак не сплаченою залишилась сума 396 878, 72 гривень.
47. Враховуючи, що строк оплати за надані послуги настав, за відсутності в матеріалах справи доказів оплати, вимога позивача про стягнення з відповідача заборгованості за спожиту електричну енергію у розмірі 396 878, 72 гривень визнається судом обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню повністю.
48. Щодо посилання відповідача на те, що оплата відповідачем за спожиту електричну енергію не була здійснена у зв`язку з відсутністю зареєстрованих бюджетних зобов`язань за відповідний період, що унеможливило проведення платежу органами Державної казначейської служби України, суд зазначає таке.
49. Відсутність бюджетних асигнувань для фінансування оплати за надані позивачем послуги не є підставою для звільнення від обов`язку їх оплати. Оскільки Європейським судом з прав людини в рішенні від 18.10.2005 у справі "Терем ЛТД, Чечеткін та Оліус проти України" та в рішенні від 30.11.2004 у справі "Бакалов проти України" зазначено, що відсутність бюджетного фінансування (бюджетних коштів) не є підставою для звільнення від відповідальності за порушення зобов`язання. Відповідно до положень статті 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини", суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод, 1950 року та практику Суду як джерело права. Наведений висновок викладено у постанові Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 07.11.2019 у справі № 916/1345/18.
50. Аналогічний правовий висновок про те, що сама собою відсутність бюджетних коштів не є підставою для звільнення боржника від виконання зобов`язання викладено в постанові Верховного Суду України від 22.03.2017 у справі № 3-77гс17, у постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 27.03.2018 у справах № 925/246/17, № 925/974/17, а також у постанові Великої Палати Верховного Суду від 10.04.2018 у справі № 12-46гс18 (пункт 61 постанови Великої Палати Верховного Суду від 17.04.2018 у справі № 911/4249/16).
51. Також, суд приймає до уваги, що справедливість, добросовісність, розумність належать до загальних засад цивільного законодавства, передбачених статті 3 Цивільного кодексу України, які обмежують свободу договору, встановлюючи певну межу поведінки учасників цивільно-правових відносин.
52. Водночас за частиною 3 статті 509 Цивільного кодексу України, зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості, а частиною 1 статті 627 Цивільного кодексу України визначено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.
53. Зазначені засади є загальними та втілюються у конкретних нормах права та умовах договорів, регулюючи конкретні ситуації таким чином, коли кожен з учасників відносин зобов`язаний сумлінно здійснювати свої цивільні права та виконувати цивільні обов`язки, захищати власні права та інтереси, а також дбати про права та інтереси інших учасників, передбачати можливість завдання своїми діями (бездіяльністю) шкоди правам і інтересам інших осіб, закріпляти можливість адекватного захисту порушеного цивільного права або інтересу.
54. З вищевикладеного слідує, що для господарсько-правових відносин характерна юридична рівність сторін, тобто бюджетна установа, як отримувач і розпорядник бюджетних коштів, не має будь-яких привілеїв чи пільг у межах виконання зобов`язань, взятих на себе за договором.
55. Згідно зі статтею 610 Цивільного кодексу України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). 
56. Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (ч. 1 ст. 612 Цивільного кодексу України).
57. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом (ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України).
58. Приписами статті 14 Господарського процесуального кодексу України визначено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у господарських справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.
59. Перевіривши розрахунок інфляційних втрат вказаний позивачем в позові, не виходячи при цьому за межі визначених позивачем періодів прострочення, судом встановлено, що сума інфляційних втрат є більшою аніж заявлена позивачем до стягнення сума 3 968, 79 гривень, однак суд не має права виходити за межі позовних вимог.
60. З огляду на викладене, зважаючи на те, що має місце порушення виконання грошового зобов`язання, вимоги позивача про стягнення з відповідача 3 968, 79 гривень інфляційних втрат є правомірними та такими, що підлягають задоволенню.
61. Перевіривши наданий позивачем розрахунок 3 % річних, суд встановив, що заявлена до стягнення сума 3 % річних в розмірі 2 348, 65 гривень - є арифметично вірною та такою що підлягає до задоволення.
Щодо заяви відповідача про відмову у стягненні інфляційних втрат та 3 % річних чи зменшення заявлених до стягнення інфляційних втрат та 3 % річних, суд зазначає таке.
62. Згідно із частиною 3 статті 551 Цивільного кодексу України, розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.
63. При цьому, інфляційні втрати та відсотки річних не мають характеру штрафних санкцій, а виступають способом захисту майнового права та інтересу кредитора, у зв`язку з знеціненням грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та користування цими коштами (правові висновки, викладені у постановах Верховного Суду від 07.04.2020 у справі № 910/4590/19, від 22.02.2022 у справі № 924/441/20).
64. Так, у постанові Верховного Суду від 07.04.2020 у справі № 910/4590/19, зокрема зазначено, що стягнення інфляційних і процентів річних, передбачених частиною 2 статті 625 Цивільного кодексу України, є способом компенсації майнових втрат кредитора, а не способом відшкодування шкоди.
65. Водночас, у постанові Верховного Суду від 22.02.2022 у справі № 924/441/20 суд звертав увагу на необхідність врахування правових висновків, викладених у постанові Верховного Суду від 18.03.2020 у справі № 902/417/18 та зазначав, що "виходячи з принципів розумності, справедливості та пропорційності, суд за певних умов може зменшити розмір як неустойки, штрафу, так і процентів річних за час затримки розрахунку відповідно до статті 625 Цивільного кодексу України, оскільки всі вони спрямовані на відновлення майнової сфери боржника. Отже, з урахуванням конкретних обставин справи, які мають юридичне значення, та, зокрема, зазначених вище критеріїв, суд може зменшити загальний розмір відсотків річних як відповідальності за час прострочення грошового зобов`язання."
66. Верховний Суд неодноразово наголошував, що за змістом наведених норм закону нарахування інфляційних втрат та 3 % річних на суму боргу входять до складу грошового зобов`язання і вважаються особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування останнім утримуваними грошовими коштами, належними до сплати кредиторові (постанови Верховного Суду від 19.06.2019 у справах № 703/2718/16-ц та № 646/14523/15-ц, від 04.10.2019 у справі № 915/880/18, від 26.09.2019 у справі № 912/48/19, від 18.09.2019 у справі № 908/1379/17).
67. Таким чином, вимагати сплати суми боргу з врахуванням індексу інфляції та 3 % річних є правом кредитора, яким останній наділений в силу нормативного закріплення зазначених способів захисту майнового права та інтересу (аналогічний висновок викладено і у постанові Верховного Суду від 05.07.2019 у справі № 905/600/18).
68. Оскільки в даній справі позивачем заявлено до стягнення 3 % річних, тобто, розмір передбачений законодавством (ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України), суд не вбачає підстав для зменшення заявленого до стягнення їх розміру, а також розміру інфляційних втрат.
69. Відповідачем належним чином не обґрунтовано та не надано відповідних доказів на підтвердження існування обставин, які можуть бути підставою для відмови у стягненні чи зменшенні розміру 3 % річних та інфляційних втрат, у зв`язку із чим суд дійшов висновку про відмову у задоволенні клопотання про зменшення розміру 3 % річних та інфляційних втрат чи відмову у їх стягненні.
Висновок суду.
70. Враховуючи фактичні обставини справи та наведені норми законодавства, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є правомірними, обґрунтованими, підтверджуються матеріалами справи, не спростовані відповідачем, тому підлягають задоволенню у повному обсязі.
Судові витрати.
71. Згідно із частиною 1 статті 123 Господарського процесуального кодексу України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
72. Відповідно до положень статті 7 Закону України "Про Державний бюджет України на 2026 рік", розмір прожиткового мінімуму на одну працездатну особу з 1 січня 2026 року складає 3 328, 00 гривень.
73. За приписами пункту 2 частини 2 статті 4 Закону України "Про судовий збір", ставка судового збору за подання до господарського суду позовної заяви майнового характеру встановлена в розмірі 1, 5 відсотка ціни позову, але не менше 1 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб і не більше 350 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
74. Частиною 3 статті 4 Закону України "Про судовий збір" визначено, що при поданні до суду процесуальних документів, передбачених частиною другою цієї статті, в електронній формі - застосовується коефіцієнт 0, 8 для пониження відповідного розміру ставки судового збору.
75. При зверненні до суду з даним позовом позивач за платіжною інструкцією № 146518 від 02.04.2026 сплатив судовий збір в розмірі 4 986, 33 гривень.
76. Оскільки позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю "Укргазтрейдинг" надійшла до суду в електронній формі через підсистему "Електронний суд", за подання цієї позовної заяви позивач мав сплатити судовий збір у розмірі 4 838, 35 гривень із застосуванням коефіцієнту пониження ставки судового збору.
77. Таким чином при зверненні із позовом до суду позивач надмірно сплатив судовий збір в розмірі 147, 98 гривень.
78. При цьому суд звертає увагу, що відповідно до пункту 1 частини 1 статті 7 Закону України "Про судовий збір", сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі зменшення розміру позовних вимог або внесення судового збору в більшому розмірі, ніж встановлено законом.
79. Відповідно до пункту 2 частини 1 статті 129 Господарського процесуального кодексу України, враховуючи задоволення позову, судовий збір в розмірі 4 838, 35 гривень покладається на відповідача.
80. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу (пункт 1 частини 3 статті 123 Господарського процесуального кодексу України).
81. Разом із першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи (частина 1 статті 124 Господарського процесуального кодексу України).
82. Згідно заявленого в позовній заяві попереднього (орієнтовного) розрахунку сума судових витрат на професійну правничу допомогу становить 21 000, 00 гривень.
83. За правилами частин 1, 2 статті 126 Господарського процесуального кодексу України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:
1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;
2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
84. Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (частина 3 статті 126 Господарського процесуального кодексу України).
85. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи (частина 4 статті 126 Господарського процесуального кодексу України).
86. Верховний Суд неодноразово вказував на те, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (п. 21 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 у справі № 755/9215/15-ц).
87. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції. Зокрема, у рішеннях від 12.10.2006 у справі "Двойних проти України" (пункт 80), від 10.12.2009 у справі "Гімайдуліна і інших проти України" (пункти 34 - 36), від 23.01.2014 у справі "East/West Alliance Limited" проти України", від 26.02.2015 у справі "Баришевський проти України" (пункт 95) зазначається, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими (необхідними), а їхній розмір — обґрунтованим.
88. У рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Лавентс проти Латвії" від 28.11.2002 зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір (аналогічна правова позиція викладена Касаційним господарським судом у складі Верховного Суду у додаткових постановах від 20.05.2019 у справі № 916/2102/17, від 25.06.2019 у справі № 909/371/18, у постановах від 05.06.2019 у справі № 922/928/18, від 30.07.2019 у справі № 911/739/15 та від 01.08.2019 у справі № 915/237/18).
89. В обґрунтування розміру понесених витрат на професійну правничу допомогу позивачем надано суду копії наступних документів: Договору № 2/24 про надання правничої допомоги від 17.02.2024 та Додаткової угоди № 6/26 від 27.03.2026 до нього; Детального опису наданої професійної правничої допомоги; Акту № 1/6/26 про прийняття-передачі наданих послуг від 02.04.2026; копію свідоцтва про право на зайняття адвокатською діяльністю № 4409/10 від 23.12.2010; копію довіреності вих. № 13 від 05.01.2026.
90. Відповідно до пункту 4.6. Договору № 2/24 про надання правничої допомоги від 17.02.2024, укладеного між Товариством з обмеженою відповідальністю "Укргазтрейдинг" (клієнт) та адвокатом Невструєвим Леонідом Борисовичем (адвокат), сторони погодили, що факт надання правової допомоги підтверджується актом наданих послуг.
91. Згідно пунктів 2.1. та 2.2. Додаткової угоди № 6/26 від 27.03.2026 до Договору № 2/24 від 17.02.2024 про надання правничої допомоги сторони встановили, що розмір погодинної ставки адвоката за надання будь-яких видів професійної правничої допомоги на рівні 3 000, 00 гривень за 1 годину, а розмір гонорару за участь у судових засіданнях на рівні 2 500, 00 гривень за одне судове засідання.
92. Відповідно до статті 26 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність", адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги.
93. Договір про надання правової допомоги - це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору (ст. 1 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність").
94. За приписами статті 30 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність", гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.
95. В ряді постанов ВП ВС, зокрема в постанові від 07.07.2021 у справі № 910/12876/19, від 16.02.2021 у справі № 911/2390/18, викладено правову позицію про те, що згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини щодо судових витрат за статтею 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод суд відшкодовує лише витрати, стосовно яких було встановлено, що вони справді були необхідними і становлять розумну суму (рішення ЄСПЛ від 28.11.2002 у справі Лавентс проти Латвії за заявою № 58442/00, рішення у справах Ніколова проти Болгарії та Єчюс проти Литви, пункти 79 і 112, відповідно). У справі Схід/Захід Альянс Лімітед проти України (заява № 19336/04) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір обґрунтованим.
96. При визначенні суми відшкодування суд виходить з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.
97. Розглядаючи заяву про компенсацію понесених витрат на професійну правничу допомогу, суд досліджує та оцінює додані заявником до заяви документи на предмет належності, допустимості та достовірності відображеної у них інформації. Зокрема, чи відповідають зазначені у документах дані щодо характеру та обсягу правничої допомоги, наданої адвокатом, документам, наявним у судовій справі, чи не вчиняв адвокат під час розгляду справи дій, які призвели до затягування розгляду справи, зокрема, але не виключно, чи не подавав явно необґрунтованих заяв і клопотань, чи не включено у документи інформацію щодо витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, які не підтверджені належними доказами та навпаки, якими доказами підтверджується заявлена до відшкодування сума, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги (аналогічна правова позиція викладена у постанові Касаційного господарського суду в складі Верховного Суду від 22.04.2021 у справі № 905/716/20).
98. Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої ухвалено рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості, пропорційності та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час та неспіврозмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг (висновки викладені у постановах від 07.11.2019 Верховного Суду у справі № 905/1795/18, від 08.04.2020 у справі № 922/2685/19).
99. За практикою Верховного Суду (пункти 4.12. - 4.14. постанови від 30.11.2020 у справі № 922/2869/19) під час вирішення питання про розподіл витрат на професійну правничу допомогу суд з власної ініціативи або за наявності заперечення сторони може відмовити стороні, на користь якої ухвалено рішення, у відшкодуванні понесених нею витрат на правову допомогу повністю або частково, керуючись критеріями, що визначені частинами 5 - 7, 9 статті 129 Господарського процесуального кодексу України (а саме: пов`язаність витрат з розглядом справи; обґрунтованість та пропорційність розміру витрат до предмета спору, з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; поведінка сторони під час розгляду справи щодо затягування розгляду справ; дії сторін щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом; істотне перевищення або чи заявлення неспівмірно нижчою суми судових витрат, порівняно з попереднім (орієнтовним) розрахунком; зловживання процесуальними правами).
100. При цьому, такий критерій, як обґрунтованість та пропорційність (співмірність) розміру витрат на оплату послуг адвоката до предмета спору, з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес, суд має враховувати як відповідно до пункту 4 частини 4 статті 126 Господарського процесуального кодексу України (у разі недотримання - суд за клопотанням іншої сторони зменшує розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу), так і відповідно до пункту 2 частини 5 статті 129 цього Кодексу (у разі недотримання - суд за клопотанням сторони або з власної ініціативи відмовляє у відшкодуванні витрат повністю або частково при здійсненні розподілу).
101. З урахуванням поданого суду Акту № 1/6/26 про прийняття-передачі наданих послуг від 02.04.2026 між позивачем та адвокатом Невструєвим Леонідом Борисовичем погоджено наступний перелік наданих адвокатських послуг по справі: 
- ознайомлення адвокатом із документами щодо несплати Яблуницьким ліцеєм Поляницької сільської ради Надвірнянського району Івано-Франківської області заборгованості за поставлену електричну енергію - 9 000, 00 гривень (3 години вартістю 3 000, 00 грн/год); 
- підготовка позовної заяви та подання позову до суду - 12 000, 00 гривень (4 години вартістю 3 000, 00 грн/год). 
Надання інших витрат по справі позивач не заявив.
102. Дослідивши матеріали справи, об`єм та вид роботи проведеної адвокатом, суд вважає, що надані адвокатом послуги, зазначені в пунктах 1 - 2 Акту № 1/6/26 про прийняття-передачі наданих послуг від 02.04.2026 є фактично однією послугою надання правничої допомоги - підготовка написання позовної заяви.
103. Відтак, оцінюючи розмір заявлених позивачем до стягнення витрат на надання професійної правничої допомоги, суд взяв до уваги те, що позов є спором незначної складності для кваліфікованого юриста, не потребує значного часу для його вивчення та складання позовної заяви, не характеризується наявністю виключної правової проблеми або значним суспільним інтересом. Спір не є складним, є "розрахунковим", відноситься до категорії спорів, що виникають у зв`язку із неналежним виконанням договорів і регулюються нормами Цивільного кодексу України, Закону України "Про ринок електричної енергії", великої кількості законів і підзаконних нормативно-правових актів, які підлягають дослідженню адвокатом і застосуванню, спірні правовідносини не передбачають. А отже, підготовка та подання вказаного позову не потребує значного часу.
104. Згідно із частинами 1 - 2 статті 86 Господарського процесуального кодексу України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
105. З огляду на викладене, на обсяг і зміст наданих адвокатом послуг, враховуючи ціну позову, з урахуванням критеріїв співмірності, пропорційності до предмета спору та розумності їх розміру, суд дійшов висновку, що в даному випадку наведеним вище критеріям відповідають витрати на професійну правничу допомогу в сумі 10 000, 00 гривень, які відповідно до приписів статті 129 Господарського процесуального кодексу України належить покласти на відповідача.
Керуючись статтями 73, 86, 123, 129, 238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, суд

У Х В А Л И В:

1. Позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Укргазтрейдинг" до Яблуницького ліцею Поляницької сільської ради Надвірнянського району Івано-Франківської області про стягнення заборгованість в розмірі 403 196, 16 гривень, з яких: 396 878, 72 гривень - сума основної заборгованості по Договору; 3 968, 79 гривень - інфляційні витрати; 2 348, 65 гривень – 3 % річних – задовольнити.

2. Стягнути з Яблуницького ліцею Поляницької сільської ради Надвірнянського району Івано-Франківської області (с. Яблуниця, м. Яремче, Івано-Франківська область, 78592; ідентифікаційний код: 20556171) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Укргазтрейдинг" (вул. Сагайдачного Петра, буд. 25-Б, приміщення 1, м. Київ, 04070; ідентифікаційний код: 44544025) – 403 196, 16 гривень (чотириста три тисячі сто дев`яносто шість гривень шістнадцять копійок), з яких: 396 878, 72 гривень - сума основної заборгованості по Договору; 3 968, 79 гривень - інфляційні витрати; 2 348, 65 гривень – 3 % річних, а також 4 838, 35 гривень (чотири тисячі вісімсот тридцять вісім гривень тридцять п`ять копійок) судового збору та 10 000, 00 гривень (десять тисяч гривень) витрат на професійну правничу допомогу.

3. Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

4. Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

5. Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Західного апеляційного господарського суду протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

6. Повний текст рішення складено - 01.06.2026.

Суддя В. В. Михайлишин