Справа № 944/2591/26 
Провадження №1-кп/944/1275/26
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
09.06.2026	м.Яворів 	

Яворівський районний суд Львівської області у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 
з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 
прокурора ОСОБА_3 
обвинуваченого ОСОБА_4 ,
захисника ОСОБА_5 
перекладача ОСОБА_6 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Яворів, в режимі відеоконференції, кримінальне провадження, відомості щодо якого внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №22026000000000377 від 16.04.2026 про обвинувачення 
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина Республіки Польща, уродженця м.Краків Республіки Польща, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 ,із середньою загальною освітою, одруженого, який не працює, раніше не судимого,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.201 КК України,
в с т а н о в и в :
ОСОБА_4 у період до 11.11.2025 придбав 86 монет, які належать до культурних цінностей і мають історичне, художнє, етнографічне та культурне значення, без отримання відповідного свідоцтва на право вивезення (тимчасового вивезення) культурних цінностей з території України виданого центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері вивезення, ввезення та повернення культурних цінностей, вирішив їх незаконного, перемістити через митний кордон України з приховуванням від митного контролю до Республіки Польщі.
Діючи відповідно до свого злочинного задуму, 11.11.2025 у період часу до 16 год. 30 хв. ОСОБА_4 в невстановленому досудовим розслідуванням місці помістив 86 монет, які належать до культурних цінностей і мають історичне, художнє, етнографічне та культурне значення у білу коробку з написом «Ich bning DirG luck!» і розмістив її у внутрішній кишені куртки.
Продовжуючи свої злочинні дії, 11.11.2025 приблизно о 16 год. 30 хв. ОСОБА_4 прибув на автомобілі марки «Skoda», д.н.з. НОМЕР_1 , до зони митного контролю пункту пропуску «Грушів-Будомєж» митного поста «Грушів» Львівської митниці у напрямку руху виїзд з України до Республіки Польща та обрав для проходження митного контролю смугу спрощеного митного оформлення «зелений коридор».
При цьому, ОСОБА_4 не заявив про наявність культурних цінностей працівнику митного органу під час усного опитування.
11.11.2025 в ході митного оформлення автомобіля марки «Skoda», д.н.з. НОМЕР_1 , та особистих речей ОСОБА_4 , уповноваженою посадовою особою митного органу проведений митний огляд, під час якого у внутрішній кишені куртки ОСОБА_4 виявлена та вилучена біла коробка з написом «Ich bning DirG luck!» у якій містилися 86 монет, а саме 68 монет номіналом «півторак» Речі Посполитої різних років карбування в період з 1614 по 1622 роки, 2 монети номіналом «18 грошей» (орт) 1623 та 1625 рр., 2 монети номіналом «18 грошей» (орт) 1756 року, 2 монети номіналом «30 грошей» 1663 та 1665 року відповідно, 2 монети номіналом «6 грошей», 3 монети «півгрош» 1492-1501 років, 1 монета номіналом «10 грошей» 1787 року, 1 монета номіналом «2 грошей» 1766 року, монета номіналом «30 копеек 2 злотих» 1838 року, монета номіналом «1 грош» 1794 року, монета номіналом «1/2 гроша» 1763 року, монета номіналом «1 солід» 1596 року, монета номіналом «2 денара» 1578 року Стефана Баторія, які належать до культурних цінностей, мають історичне, художнє, етнографічне та культурне значення.
ОСОБА_4 виконав усі дії, які вважав необхідними для переміщення через митний кордон України з приховуванням від митного контролю культурних цінностей, однак не довів свого наміру до кінця, з причин, що не залежали від його волі, оскільки 11.11.2025 в ході перевірки співробітниками митного пункту пропуску «Грушів-Будомєж» митного поста «Грушів» Львівської митниці автомобіль ОСОБА_4 було зупинено, а вказані вище монети було виявлено і вилучено.
Таким чином, ОСОБА_4 обвинувачується у контрабанді, тобто переміщенні через митний кордон України з приховуванням від митного контролю культурних цінностей, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.201 КК України.
В судовому засіданні обвинувачений  ОСОБА_4 , після роз`яснення суті обвинувачення, вину у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.201 КК України визнав повністю, в чому щиро розкаявся. Зазначив, що є колекціонером та мав намір ввезти монети, які придбавав на ринках та сайтах в інтернеті на територію Республіки Польща для обміну на інші монети. Не знав, що ці монети є культурними цінностями та заборонені для перевезення через митний кордон України. Однак зараз свою провину розуміє та обіцяє в майбутньому подібного за жодних обставин не допускати. Просив врахувати його особу, оскільки жодного разу не притягувався до відповідальності. 
Судом з`ясовано, що обвинувачений у повному обсязі визнав свою вину у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.201 КК України при обставинах, викладених у обвинувальному акті, правильно розуміє зміст фактичних обставин пред`явленого йому обвинувачення, сумнівів у добровільності його позиції немає. Прокурор та захисник також не оспорюють фактичних обставин, при яких вчинено вказане вище кримінальне правопорушення, сумнівів у добровільності такої позиції учасників судового провадження в суду немає.
В судовому засіданні учасники судового провадження не заперечили проти розгляду кримінального провадження про обвинувачення ОСОБА_4  за ч.1 ст.201 КК України в порядку, передбаченому ч. 3 ст. 349 КПК України, сторонам було роз`яснено, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку, тому суд за даних обставин визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин вчинення кримінального правопорушення, які ніким не оспорюються.
Висновок суду щодо доведеності винуватості обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.201 КК України, ґрунтується на даних у судовому засіданні показаннях самого обвинуваченого, яким суд надає віри, оскільки такі є послідовними, логічними, не містять суперечностей і тому не викликають у суду сумніву щодо їх правдивості, а також на досліджених матеріалах кримінального провадження, що характеризують особу обвинуваченого.
Враховуючи викладене вище, суд дійшов висновку, що винуватість  ОСОБА_4  у вчиненні кримінального правопорушення доведена, його дії органом досудового розслідування правильно кваліфіковано за ч.1 ст.201 КК України, так як він обвинувачується у контрабанді, тобто переміщенні через митний кордон України з приховуванням від митного контролю культурних цінностей.
При обранні виду покарання обвинуваченому  ОСОБА_4 , суд виходить з принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, відповідно до ст. 65 КК України, бере до уваги ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, враховує наслідки та обставини вчиненого ним злочину. 
Вирішуючи питання про вид та міру покарання, суд виходить із загальних засад призначення покарання - ст. 65 КК України та враховує характер і ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке згідно ст.12 КК України відноситься до категорії тяжких злочинів, а також враховує дані про особу обвинуваченого, який раніше не судимий, на обліку у лікаря психіатра та нарколога не перебуває. 
Також суд враховує обставини, які пом`якшують та обтяжують покарання.
Як обставину, яка пом`якшує покарання, відповідно до ст.66 КК України, суд визнає щире каяття.
Обставин, які обтяжують покарання, відповідно до ст.67 КК України, судом не встановлено. 
Покарання завжди призначається як відповідний захід примусу держави за вчинене кримінальне правопорушення, виконує виправну функцію і водночас запобігає вчиненню нових кримінальних правопорушень як самим засудженим, так і іншими особами.
Зокрема, індивідуалізація покарання ґрунтується на прогностичній діяльності суду. Оптимальним орієнтиром такої діяльності є визначення покарання в тому обсязі, який був би достатнім для досягнення найближчої мети покарання виправлення засудженого.
Враховуючи викладене вище, суд вважає, що відповідно до ст. 50 КК України необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого, здійснення виховного впливу та попередження вчинення  ОСОБА_4 нових кримінальних правопорушень, є призначення йому покарання у виді позбавлення волі в межах санкції ч.1 ст.201 КК України.
У кримінальному провадженні № 167/341/16-к у постанові від 24 травня 2018 року, Верховний Суд вказав, що загальні засади призначення покарання (стаття 65 КК) наділяють суд правом вибору однієї із форм реалізації кримінальної відповідальності - призначити покарання або звільнити від покарання чи від його відбування, завданням якої є виправлення та попередження нових злочинів. Ця функція за своєю правовою природою є дискреційною, оскільки потребує урахування та оцінки конкретних обставин справи, ступеня тяжкості вчиненого злочину, особи винного, обставин, що впливають на покарання. Реалізація цієї функції становить правозастосовну інтелектуально-вольову діяльність суду, в рамках якої і приймається рішення про можливість застосування чи незастосування статті 75 КК, за змістом якої рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням суд може прийняти лише у випадку, якщо при призначенні покарання певного виду і розміру, враховуючи тяжкість злочину, особу винного та інші обставини справи, дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання або призначення більш м`якого покарання, ніж передбачено законом застосовуючи ст. 69 КК.
Пост кримінальна поведінка обвинуваченого є виключно позитивною. Після вчинення кримінального правопорушення  ОСОБА_4  щиро розкаявся, активно сприяв розкриттю злочину.
Суд також враховує і позицію сторони обвинувачення, яка просить застосувати правові приписи ст.75 КК України.
Таким чином, беручи до уваги наведене вище, а саме ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, обставини та ступінь суспільної небезпеки вчиненого злочину, дані про особу обвинуваченого, який раніше не судимий, наявність обставин, що пом`якшують покарання, ставлення обвинуваченого до вчиненого, який усвідомив суспільну небезпечність своїх дій, щиро розкаявся, суд вважає за можливе застосувати до ОСОБА_4 положення ст.75 КК України і звільнити його від відбування покарання з випробуванням, оскільки, на думку суду, його виправлення можливе без реального відбування покарання, із встановленням іспитового строку та покладенням обов`язків, передбачених ст.76 КК України.
Заходи забезпечення у виді арешту, який накладений на підставі ухвали слідчого судді Шевченківського районного суду міста Києва від 13.04.2026 слід скасувати.
Відповідно до ч.2 ст.124 КПК України, у разі ухвалення обвинувального вироку суд стягує з обвинуваченого на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта.
Долю речових доказів в справі належить вирішити відповідно до ст.100 КПК України
Керуючись ст.ст. 368-371, 373-376, 392, 395 КПК України, суд -
у х в а л и в:
ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.201 КК України та призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк 3 (три) роки.
На підставі ст.75 КК України, звільнити ОСОБА_4 від відбування покарання з випробуванням іспитовим строком 1 (один) рік.
На підставі ч.1 ст.76 КК України, зобов`язати ОСОБА_4 протягом іспитового строку періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи.
Стягнути з ОСОБА_4 в користь держави витрати за проведення експертиз в загальному розмірі 25444 (двадцять п`ять тисяч чотириста сорок чотири) грн. 80 коп.
Речові докази – ноутбук сірого кольору, марки «НР», моделі «EliteBook844p», серійний номер «CZC117C5F7»; планшет сірого кольору марки «Apple», моделі «Ipad Air», серійним номер «DMPLWTXLF4VF» - повернути власнику  ОСОБА_4 , скасувавши арешт накладений ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду міста Києва від 13.04.2026.
Речові докази – 86 монет, а саме 68 монет номіналом «півторак» Речі Посполитої різних років карбування в період з 1614 по 1622 роки, 2 монети номіналом «18 грошей» (орт) 1623 та 1625 рр., 2 монети номіналом «18 грошей» (орт) 1756 року, 2 монети номіналом «30 грошей» 1663 та 1665 року відповідно, 2 монети номіналом «6 грошей», 3 монети «півгрош» 1492-1501 років, 1 монета номіналом «10 грошей» 1787 року, 1 монета номіналом «2 грошей» 1766 року, монета номіналом «30 копеек 2 злотих» 1838 року, монета номіналом «1 грош» 1794 року, монета номіналом «1/2 гроша» 1763 року, монета номіналом «1 солід» 1596 року, монета номіналом «2 денара» 1578 року ОСОБА_7 – конфіскувати у власність держави.
На вирок суду може бути подана апеляційна скарга з підстав, передбачених ст.394 КПК України, до Львівського апеляційного суду через Яворівський районний суд Львівської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення. 
Вирок набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляційної скарги, якщо таку не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.
Учасники кримінального провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Суддя ОСОБА_1