ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
вул. Пирогова, 29, м. Вінниця, 21018, тел./факс (0432)55-80-00, (0432)55-80-06 E-mail: inbox@vn.arbitr.gov.ua 
___________________________________________________________________________

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
РІШЕННЯ

"29" червня 2026 р. Cправа № 902/673/26  

Господарський суд Вінницької області у складі головуючого судді Виноградського О. Є., за участю секретаря судового засідання Ганкіної А. Л., за участю:
представника позивача – адвоката Калініченко Б. І.,
представник відповідача не з`явився,
розглянувши у відкритому судовому засіданні, в місті Вінниці, в приміщенні Господарського суду Вінницької області справу № 902/673/26
за позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю «Преміпак» (місцезнаходження: вул. Шевченка, буд. 189, м. Теребовля, Тернопільський район, Тернопільська область, 48101, ідентифікаційний код юридичної особи: 43087870) 
до: Товариства з обмеженою відповідальністю «Основа трейд плюс» (місцезнаходження: вул. Стеценка, буд. 57, м. Вінниця, Вінницький район, Вінницька область, 21009, ідентифікаційний код юридичної особи: 44796564) 
про стягнення 118523,59 грн  
У С Т А Н О В И В : 
19.05.2026 Товариство з обмеженою відповідальністю «Преміпак» звернулось до Господарського суду Вінницької області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Основа трейд плюс» про стягнення заборгованості за Договором поставки № 24/4 від 24.04.2023 року у розмірі 118 523,59 грн, з яких: 83 240,00 грн – основного боргу, 26 037,38 грн – пені, 2 544,66 грн - 3 % річних та 6 701,55 грн – інфляційних втрат.
Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем своїх зобов`язань за Договором поставки № 24/4 від 24.04.2023 року в частині повної та своєчасної оплати вартості поставленого товару.
Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 19.05.2026 справу розподілено судді Виноградському О. Є.
У зв`язку із встановленими судом недоліками позовної заяви, що перешкоджали відкриттю провадження у справі, суд, ухвалою від 25.05.2026, постановив позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Преміпак» до Товариства з обмеженою відповідальністю «Основа трейд плюс» про стягнення заборгованості за Договором поставки № 24/4 від 24.04.2023 року у розмірі 118 523,59 грн, з яких: 83 240,00 грн – основного боргу, 26 037,38 грн – пені, 2 544,66 грн - 3 % річних та 6 701,55 грн – інфляційних втрат залишити без руху та встановив позивачу строк для усунення недоліків позовної заяви, який не може перевищувати п`яти днів з дня вручення цієї ухвали.
27.05.2026 до суду через підсистему ЄСІТС «Електронний суд» від представника Товариства з обмеженою відповідальністю «Преміпак» надійшла заява № б/н від 26.05.2026 (вх. канц. суду № 01-30/5409/26 від 27.05.2026) на усунення недоліків позовної заяви.
Ухвалою судді Господарського суду Вінницької області від 01.06.2026 позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі, постановлено розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження, призначено судове засідання на 29.01.2026 о 12:00 год та встановлено сторонам строки для подання заяв по суті справи.
З урахуванням пункту п`ятого частини шостої статті 242 ГПК України 02.06.2026 позивач та відповідачі отримали, надіслану їм через підсистему «Електронний суд» Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи, копії ухвали про відкриття провадження у справі, що підтверджується довідками про доставку електронного листа (а.с.31 т.1).
Протягом призначеного ухвалою судді Господарського суду Вінницької області строку, відповідач не скористався своїм правом та не подав до суду відзив на позовну заяву, а отже суд, відповідно до частин дев`ятої статті 165 ГПК України вирішує справу за наявними матеріалами.
В судове засідання, призначене на 29.06.2026 з`явився представник позивача.
Відповідач, повідомлений належним чином про дату, місце та час судового розгляду своїм правом на участь в судовому засіданні не скористався, своїх представників в судове засідання не направив.
Статтею 202 Господарського процесуального кодексу України визначені наслідки неявки в судове засідання учасника справи. Зокрема, згідно із частиною третьою статті 202 Господарського процесуального кодексу України якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі, неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки; повторної неявки в судове засідання учасника справи (його представника) незалежно від причин неявки. При цьому, суд зазначає, що відповідно до частини четвертої статті 13 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій.
У судовому засіданні представник позивача підтримав свій позов.
За наслідками розгляду справи, у судовому засіданні суд оголосив про перехід до стадії ухвалення рішення та час його проголошення в цьому судовому засіданні.
Після ухвалення судом рішення, у судовому засіданні, 29.06.2026, оголошено вступну та резолютивну частину рішення, яка долучена до матеріалів справи.
Заслухавши пояснення представника позивача, оцінивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, суд установив.
24.04.2023 позивач та відповідач уклали Договір поставки № 24/4 (далі за тестом – «Договір») (а.с.8-10 т.1).
Відповідно до пункту 1.1. Договору протягом дії цього Договору Постачальник зобов`язується постачати Покупцю Товар в асортименті, кількості та за ціною, що вказана у Додатку № 1 (Специфікації), яка є невід`ємною частиною даного Договору, а Покупець зобов`язується приймати його в порядку та на умовах, передбачених цим Договором.
Згідно пункту 2.1. Договору Покупець, відповідно до своїх потреб протягом строку дії цього Договору подає Постачальникові на підставі Специфікації письмові (в тому числі по електронній пошті) замовлення на необхідний йому Товар, де чітко зазначає асортимент, ціну, кількість та інші характеристики Товару.
Сторони домовились, що Товар постачається транспортом і за рахунок Постачальника протягом 3 календарних днів з моменту отримання замовлення в погоджені з Покупцем години роботи складу (магазину) щоденно за адресою: м. Вінниця, вул. Я. Шепеля, 72К (пункт 2.4. Договору).
Обов`язки Постачальника по передачі партії товару вважаються виконаними після передачі цієї партії Товару Покупцеві в місці знаходження Покупця або за погодженням сторін уповноваженій Покупцем особі (в тому числі перевізнику), про що складаються відповідні первинні документи, що підтверджують передавання товару (пункт 2.5. Договору).
За умовами пункту 3.1. Договору Товар, що постачається за цим Договором оплачується за цінами визначеними у Специфікації, що є чинною з моменту поставки товару.
В пункті 3.4. Договору сторони визначили, що ціна одиниці Товару та загальна вартість кожної партії в цілому вказується у видаткових накладних на постачання Товару, що невід`ємною частиною даного Договору.
Відповідно до пункту 4.1. Договору розрахунок за Товар здійснюється на наступних умовах: розрахунок здійснюється Покупцем протягом 21 к.д. з моменту отримання товару.
Розрахунок за Товар здійснюється шляхом перерахування суми вартості товару на розрахунковий рахунок Постачальника (пункт 4.2. Договору).
Згідно пункту 7.2. Договору у разі невиконання чи неналежного виконання Постачальником умов, вказаних у п.4.2. та 4.3. Договору, він сплачує Постачальнику пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми заборгованості за кожен день прострочення.
Поставка товару позивачем відповідачу на загальну суму 94’500 грн, в тому числі ПДВ, підтверджується:
- видатковою накладною № 62 від 05.02.2025 (а с. 12); 
- видатковою накладною № 167 від 27.03.2025 (а с. 12); 
- видатковою накладною № 279 від 19.05.2025 (а с. 13); 
- видатковою накладною № 243 від 30.04.2025 (а с. 13); 
- видатковою накладною № 489 від 01.08.2025 (а с. 14). 
Відповідно до пункту першого частини другої статті 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.
Відповідно до частин першої статті 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.
Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться (частина перша статті 526 ЦК України).
Господарським визнається зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку (частина перша статті 173 ГК України, чинного на дату виникнення правовідносин).
Суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом (частина перша статті 193 ГК України).
Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (частина перша статті 626 ЦК України).
Договір є укладеним, якщо сторони досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди (частина перша статті 638 ЦК України).
Відповідно до частини першої статті 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.
За договором поставки одна сторона - постачальник зобов`язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов`язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму (частина перша статті 265 ГК України).
Реалізація суб`єктами господарювання товарів негосподарюючим суб`єктам здійснюється за правилами про договори купівлі-продажу. До відносин поставки, не врегульованих цим Кодексом, застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України про договір купівлі-продажу (частина шоста статті 265 ГК України).
За приписами статті 712 ЦК України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін. Законом можуть бути передбачені особливості регулювання укладення та виконання договорів поставки, у тому числі договору поставки товару для державних потреб.
За договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму частина перша статті 655 ЦК України).
Покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару (частина перша статті 692 ЦК України).
Відповідно до частини першої статті 599 ЦК України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.
Відповідно до частини четвертої статті 631 ЦК України закінчення строку договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії договору.
Згідно частини першої статті 530 Цивільного кодексу України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). 
Частиною першою статті 612 ЦК України передбачено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.
В матеріалах справи відсутні докази оплати відповідачем поставленого позивачем товару.
Ухвалою Господарського суду Вінницької області про відкриття провадження у справі від 01.06.2026 відповідача - Товариство з обмеженою відповідальністю «Основа трейд плюс» було зобов`язано протягом п`яти днів з дати отримання цієї ухвали надати суду докази оплати вартості поставленого товару у розмірі 83’ 240,00 грн за Договором поставки № 24/4 від 24.04.2023 року.
Відповідач відповідних доказів суду не надав. 
Відповідно до частини другої статті 74 ГПК України у разі посилання учасника справи на невчинення іншим учасником справи певних дій або відсутність певної події, суд може зобов`язати такого іншого учасника справи надати відповідні докази вчинення цих дій або наявності певної події. У разі ненадання таких доказів суд може визнати обставину невчинення відповідних дій або відсутності події встановленою.
Отже, суд визнає обставини невчинення відповідачем дій з оплати вартості поставленого товару у розмірі 83’ 240,00 грн за Договором поставки № 24/4 від 24.04.2023 року.
Щодо вимог про стягнення пені за порушення грошового зобов`язання суд зазначає таке
За приписами частини першої статті 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема:
1) припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору;
2) зміна умов зобов`язання;
3) сплата неустойки;
4) відшкодування збитків та моральної шкоди.
Відповідно до частини першої статті 546 ЦК України виконання зобов`язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком, правом довірчої власності.
Право на неустойку виникає незалежно від наявності у кредитора збитків, завданих невиконанням або неналежним виконанням зобов`язання (частина перша статті 550 ЦК України).
Згідно частини третьої статті 549 ЦК України пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити на користь кредитора пеню в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня. Договором може бути визначено менший розмір пені.
За положеннями частин першої та другої статті 551 ЦК України предметом неустойки може бути грошова сума, рухоме і нерухоме майно. Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства. Розмір неустойки, встановлений законом, може бути збільшений у договорі, якщо таке збільшення не заборонено законом.
Відповідно до частини шостої статті 232 ГК України, чинної на дати виникнення зобов`язання, нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано.
Судом встановлено неналежне виконання відповідачем свого зобов`язання за Договором поставки № 24/4 від 24.04.2023 року в частині оплати вартості поставленого товару у розмірі 83’ 240,00 грн.
При цьому зобов`язання із сплати пені за прострочення виконання грошового зобов`язання виникло:
- з 27.02.2025 за товар поставлений згідно видаткової накладної № 62 від 05.02.2025;
- з 18.04.2025 за товар поставлений згідно видаткової накладної № 167 від 27.03.2025;
- з 22.05.2025 за товар поставлений згідно видаткової накладної № 243 від 30.04.2025;
- з 10.06.2025 за товар поставлений згідно видаткової накладної № 279 від 19.05.2025;
- з 23.08.2025 за товар поставлений згідно видаткової накладної № 489 від 01.08.2025.
Перевіривши наданий позивачем розрахунок пені судом встановлено, що здійснений позивачем розрахунок не враховує положення частини шостої статті 232 ГК України, чинної на дату виникнення у відповідача зобов`язання із сплати пені.
Здійснивши власний розрахунок пені суд встановив, що розмір пені, який підлягає стягненню з відповідача за порушення виконання грошового зобов`язання з оплати поставленого товару за Договором поставки № 24/4 від 24.04.2023 року складає 14’644,97 грн.
Отже, в стягненні пені в розмірі 11’392,41 грн (26’037,38 грн - 14’644,97 грн) слід відмовити.
Щодо вимоги про стягнення інфляційних збитків
Відповідно до частини другої статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
При перевірці правильності нарахування позивачем суми, на яку збільшилась заборгованість внаслідок інфляційних процесів, суд враховує висновки щодо застосування статті 625 ЦК України, викладену у постановах Об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 26.06.2020 у справі № 905/21/19 та від 20.11.2020 у справі № 910/13071/19, згідно з якими при розрахунку інфляційних втрат у зв`язку із простроченням боржником виконання грошового зобов`язання до цивільних відносин, за аналогією закону, підлягають застосуванню норми Закону України «Про індексацію грошових доходів населення» та приписи Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 1078 від 17.07.2003 (далі - Постанова КМУ №1078) та Методики розрахунку базового індексу споживчих цін, затвердженої наказом Державного комітету статистики України № 265 від 27.07.2007.
Порядок індексації грошових коштів для цілей застосування статті 625 ЦК України визначається із застосуванням індексу споживчих цін (індексу інфляції) за офіційними даними Державного комітету статистики України у відповідний місяць прострочення боржника, як результат множення грошового доходу на величину приросту споживчих цін за певний період, поділену на 100 відсотків (абзац 5 пункт 4 постанови КМУ № 1078).
Сума боргу, внесена за період з 1 до 15 числа включно відповідного місяця, індексується за період з урахуванням цього місяця, а якщо суму внесено з 16 до 31 числа місяця, то розрахунок починається з наступного місяця. За аналогією, якщо погашення заборгованості відбулося з 1 по 15 число включно відповідного місяця - інфляційна складова розраховується без урахування цього місяця, а якщо з 16 до 31 числа місяця - інфляційна складова розраховується з урахуванням цього місяця.
Методику розрахунку інфляційних втрат за неповний місяць прострочення виконання грошового зобов`язання доцільно відобразити, виходячи з математичного підходу до округлення днів у календарному місяці, упродовж якого мало місце прострочення, а саме:
- час прострочення у неповному місяці більше півмісяця (> 15 днів) = 1 (один) місяць, тому за такий неповний місяць нараховується індекс інфляції на суму боргу;
- час прострочення у неповному місяці менше або дорівнює половині місяця (від 1, включно з 15 днями) = 0 (нуль), тому за такий неповний місяць інфляційна складова боргу не враховується.
Здійснивши власний розрахунок правильності нарахування інфляційних втрат у розмірі 6’701,55 грн здійснених позивачем за відповідні періоди з використанням сертифікованої комп`ютерної програми інформаційно-правової системи «ЛІГА:ЗАКОН», судом встановлено, що зазначені суми обраховані арифметично правильно та перебувають в межах розрахунку суду.
Щодо вимог про стягнення 3 % річних
Як вже зазначалось боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
Перевіривши обрахунок 3% річних у розмірі 2’544,66 грн здійснених позивачем за відповідні періоди з використанням сертифікованої комп`ютерної програми інформаційно-правової системи «ЛІГА:ЗАКОН», судом встановлено, що зазначені суми обраховані арифметично правильно та перебувають в межах розрахунку суду.
Відповідно до частини третьої статті 13 ГПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.
Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень (частина перша статті 74 ГПК України).
Статтею 86 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
Проаналізувавши вищевказані норми права, оцінивши належність, допустимість та достовірність кожного окремого доказу, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності суд прийшов до висновку, що позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Преміпак» до Товариства з обмеженою відповідальністю «Основа трейд плюс» підлягають частковому задоволенню.
Щодо судових витрат
Відповідно до пункту другого частини першої статті 129 ГПК України судовий збір покладається у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Судом встановлено, що позивач сплатив судовий збір в розмірі 2’662,40 грн, що підтверджується платіжною інструкцією № 2006 від 19.05.2026 (а.с.6 т.1).
Враховуючи часткове задоволення позовних вимог витрати зі сплати судового збору в розмірі 2’406,49 грн покласти на відповідача, а витрати зі сплати судового збору в розмірі 255,91 грн покласти на позивача.
Керуючись статтями 74, 76– 80, 129, 233, 236-242 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд Вінницької області,
У Х В А Л И В :
1. Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Преміпак» до Товариства з обмеженою відповідальністю «Основа трейд плюс» про стягнення заборгованості за Договором поставки № 24/4 від 24.04.2023 року у розмірі 118’523,59 грн задовольнити частково.
2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Основа трейд плюс» (місцезнаходження: вул. Стеценка, буд. 57, м. Вінниця, Вінницький район, Вінницька область, 21009, ідентифікаційний код юридичної особи: 44796564) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Преміпак» (місцезнаходження: вул. Шевченка, буд. 189, м. Теребовля, Тернопільський район, Тернопільська область, 48101, ідентифікаційний код юридичної особи: 43087870) заборгованість за Договором поставки № 24/4 від 24.04.2023 року у розмірі 107’ 131,18 грн, в тому числі 83’240,00 грн основного боргу, 14’644,97 грн пені, 2’544,66 грн. 3 % річних та 6’701,55 грн інфляційних втрат.
3. В задоволенні позову в частині стягнення 11’392,41 грн пені відмовити.
4. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Основа трейд плюс» (місцезнаходження: вул. Стеценка, буд. 57, м. Вінниця, Вінницький район, Вінницька область, 21009, ідентифікаційний код юридичної особи: 44796564) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Преміпак» (місцезнаходження: вул. Шевченка, буд. 189, м. Теребовля, Тернопільський район, Тернопільська область, 48101, ідентифікаційний код юридичної особи: 43087870) витрати зі сплати судового збору в розмірі 2’406,49 грн.
5. Витрати зі сплати судового збору в розмірі 255,91 грн покласти на Товариство з обмеженою відповідальністю «Преміпак».
6. Видати накази після набрання рішенням законної сили.
7. Відповідно до статті 241 Господарського процесуального кодексу України, рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закритті апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
8. Згідно частини першої статті 256 Господарського процесуального кодексу України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було проголошено скорочене (вступну та резолютивну частини) рішення суду або якщо розгляд справи (вирішення питання) здійснювався без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
9. Примірник рішення надіслати учасникам справи до електронних кабінетів у підсистемі (модулі) ЄСІТС.
Повне рішення складено 29 червня 2026 р.

Суддя Олег ВИНОГРАДСЬКИЙ

віддрук. прим.:
1 - до справи