Справа № 459/1284/26 
Провадження № 2/459/548/2026

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
(заочне)

11 червня 2026 року Шептицький міський суд Львівської області 
в складі головуючого судді Мельникович М. В.,
з участю секретаря судового засідання Гук Т. Я., 

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Шептицькому за правилами спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ЕЙС» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором

В С Т А Н О В И В :

27.03.2026 Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ЕЙС» звернулося до суду з позовною заявою, якою просить стягнути з відповідача в його користь заборгованість за кредитним договором №651655073 від 25.10.2021 в розмірі 23659,56 грн, а також понесені судові витрати, які включають витрати на правову допомогу.
В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що 25.10.2021 між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та відповідачем було укладено кредитний договір №651655073 у формі електронного документа з використанням електронного підпису. Відповідач підписав кредитний договір електронним підписом, створеним за допомогою одноразового персонального ідентифікатора MNV4J38P. На підставі кредитного договору ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» перерахувало відповідачу грошові кошти в сумі 1600,00 грн. В подальшому, відповідач збільшив суму кредиту, у зв`язку із чим загальна сума кредиту становить 6000,00 грн. 28.11.2018 між ТОВ «Таліон Плюс» та ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» було укладено договір факторингу №28/1118-01, до якого у подальшому укладалися додаткові угоди, якими продовжено строк дії договору такого. Відповідно до реєстру прав вимоги №166 від 28.12.2021 ТОВ «Таліон Плюс» набуло права грошової вимоги до відповідача. 27.05.2024 між ТОВ «Таліон Плюс» та ТОВ «Фінансова Компанія «Онлайн Фінанс» було укладено договір факторингу №27/0524-01. Відповідно до реєстру прав вимоги №1 від 27.05.2024 ТОВ «Фінансова Компанія «Онлайн Фінанс» набуло право грошової вимоги до відповідачаза кредитним договором №651655073 від 25.10.2021. 15.07.2025 ТОВ «Фінансова Компанія «Онлайн Фінанс» та позивач уклали Договір факторингу № 15/07/25-Е, згідно умов якого позивач набув право грошової вимоги до відповідача за кредитним договором №651655073 від 25.10.2021, що також підтверджується реєстром боржників №б/н від 15.07.2025 за Договором факторингу № 15/07/25-Е. Всупереч умовам Договору №651655073 від 25.10.2021 відповідач взяті на себе зобов`язання належним чином не виконував, внаслідок чого утворилась заборгованість у розмірі 23659,56 грн, яка складається з: 6000,00 грн - заборгованість по тілу кредиту; 17659,56 грн - заборгованість по несплаченими відсотками за користування кредитом, яку просить стягнути з відповідача. Крім цього просить стягнути з відповідача на користь позивача 2662,40 грн судового збору та 7000,00 грн витрат на професійну правничу допомогу.
Ухвалою від 31.03.2026 відкрито провадження у справі та призначено судовий розгляд, який відкладався у зв`язку з неявкою відповідача.
08.06.2026 належним чином повідомлені учасники у судове засідання не з`явилися.
Представник позивача у позовній заяві просив проводити розгляд справи за його відсутності, при цьому зазначивши, що проти заочного розгляду справи не заперечує.
Відповідач у судові засідання не з`являвся, хоча належним чином повідомлявся про дату, час та місце судового розгляду справи, що підтверджується рекомендованими повідомленнями про вручення поштового відправлення (судової повістки), які повернулися до суду із відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою». Судові повістки скеровувалися судом на адресу зареєстрованого місця проживання відповідача, що підтверджується відповіддю №2528479 від 30.03.2025 з Єдиного державного демографічного реєстру (а. с. 117). Заяв чи клопотань про розгляд справи за його відсутності відповідач не подавав, про причини неявки не повідомляв. Також відповідачем не було подано відзиву на позов. 
Відповідно до ч. 8 ст. 128 ЦПК України днем вручення судової повістки є, зокрема, день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.
Згідно із висновками Великої Палати Верховного Суду, викладеними у постанові від 25.04.2018 року у справі №800/547/17 направлення листів рекомендованою кореспонденцією на дійсні адреси є достатнім для того, щоб вважати повідомлення належним. При цьому, отримання зазначених листів адресатом перебуває поза межами контролю відправника. 
Таким чином, суд вважає, що відповідач є належним чином повідомленим про розгляд даної справи. 
Як передбачено ч.1 ст.280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
За таких обставин, відповідно до ч.1 ст.280 ЦПК України, враховуючи відсутність заперечень позивача проти заочного розгляду справи, суд вважає за можливе здійснити заочний розгляд справи та ухвалити заочне рішення.
Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
З огляду на зазначені обставини, суд, у відповідності до ст. 247 ЦПК України, судовий розгляд справи здійснив на підставі наявних матеріалів без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.
Частиною 4 статті 268 ЦПК України передбачено, що у разі неявки усіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його оголошення.
Відповідно до вимог ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.
Оскільки повне рішення виготовлено 11 червня 2026 року, то незважаючи на те, що судове засідання відбулося 8 червня 2026 року, датою ухвалення даного рішення є саме 11 червня 2026 року в силу ч. 5 ст. 268 ЦПК України.
Суд, дослідивши надані позивачем документи і матеріали, всебічно та повно з`ясувавши обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, прийшов до висновку, що позов підлягає до задоволення частково, з огляду на наступне.
Судом встановлено, що 25.10.2021 між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» (кредитодавець) та відповідачем (позичальник) було укладено договір кредитної лінії №651655073, за умовами якого кредитодавець зобов`язувався надати позичальникові кредит у вигляді кредитної лінії в розмірі кредитного ліміту на суму 6000,00 грн на умовах строковості, зворотності, платності, а позичальник зобов`язувався повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом, відповідно до умов, зазначених у цьому Договорі, додатках до нього та Правилах надання грошових коштів у позику, в тому числі на умовах фінансового кредиту продукту «СМАРТ» ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» (п.1.1 Договору).
Кредитодавець надає перший транш за договором в сумі 1600,00 грн одразу після укладання договору, який має бути повернуто до 24.11.2021 (п. 1.3. Договору).
Позичальник в будь-який час протягом дисконтного періоду дії договору може збільшити суму кредиту (отримати черговий транш) в межах кредитного ліміту шляхом ініціювання такої операції в Особистому кабінеті, а також частково повернути суму кредиту. Загальна сума кредиту за цим договором складається з сум кредиту (траншів), отриманих протягом всього строку дії договору (п.п.1.4., 1.5. Договору).
Кредитна лінія надається строком на 30 (тридцять) днів від дати отримання кредиту позичальником (далі - Дисконтний період), а саме до 24.11.2021. У випадку надання першого Траншу не в день укладення Договору строк дії Кредитної лінії автоматично продовжується на ту кількість днів, на яку відрізняється дата укладення Договору по відношенню до дати надання першого Траншу за Договором ( п.1.7 Договору). 
Згідно п. 1.8. Договору сторони погодили, що встановлений в п.1.7. Договору строк Дисконтного періоду та, відповідно, строк надання Кредитної лінії може бути продовжено Позичальником, шляхом здійснення протягом Дисконтного та Пільгового періоду оплати всіх фактично нарахованих процентів, за умови якщо Позичальником в Особистому кабінеті чи в терміналах самообслуговування партнерів Кредитодавця активовано функцію продовження строку Дисконтного періоду. Кількість продовжень Дисконтного періоду, на умовах описаних в цьому пункті, не обмежена. На умовах цього пункту Договору, строк продовження Дисконтного періоду кожен раз розраховується за наступною формулою: Z = 30 - (Х Y), де: Z - кількість днів, на які продовжується Дисконтний період; Х - поточна дата (день місяця) закінчення Дисконтного періоду, з врахуванням всіх попередніх продовжень Дисконтного періоду; Y - дата ініціації (день місяця) продовження Дисконтного періоду (зарахування платежу на рахунок Кредитодавця). При цьому Сторони узгоджують, що у випадку, якщо Y > X, то кількість днів, на які продовжується Дисконтний період, дорівнює 30 днів.
Відповідно до п. п. 1.9, 1.9.1, 1.9.2, 1.9.3 Договору за користування Кредитом позичальник зобов`язаний сплачувати кредитодавцю проценти за користування кредитом, які нараховуються в наступному порядку:1.9.1. виключно на період строку, визначеного в п.1.7 Договору нарахування процентів за користування Кредитом здійснюється щоденно за Дисконтною процентною ставкою в розмірі 722,70 процентів річних, що становить 1,98 процентів від суми Кредиту за кожний день користування ним; за умови продовження строку Дисконтного періоду, на умовах п.1.8. Договору, з наступного дня після закінчення вказаного в п.1.7. Договору строку, нарахування процентів за користування Кредитом здійснюється за Індивідуальною процентною ставкою в розмірі 722,70 процентів річних, що становить 1,98 процентів в день від суми Кредиту за кожний день користування ним. Кредитодавець за своїм вибором може надавати Позичальнику знижки на розмір Індивідуальної процентної ставки, про що останній інформується в Особистому кабінеті. Якщо Позичальник користуватиметься Кредитом після закінчення Дисконтного періоду без своєчасної оплати процентів в порядку, передбаченому п.1.8 Договору, умови щодо нарахування процентів за Дисконтною та Індивідуальною процентною ставкою за весь строк Дисконтного періоду скасовуються з дати надання Кредиту і до взаємовідносин між Сторонами застосовуються правила нарахування процентів за Базовою процентною ставкою в розмірі 766,50 процентів річних, що становить 2,10 процентів в день від суми Кредиту за кожний день користування ним, відповідно до чого Позичальник зобов?язується сплатити Кредитодавцю різницю між нарахованими процентами за Базовою процентною ставкою та фактично сплаченими процентами за Дисконтною та Індивідуальною процентними ставками за весь строк користування Кредитом протягом Дисконтного періоду. З огляду на вищезазначене та у порядку ст.212 Цивільного кодексу України Сторони домовились, що відкладальною обставиною за цим Договором щодо виникнення у Позичальника зобов?язань по сплаті процентів за Базовою процентною ставкою від дати отримання Кредиту по дату закінчення Дисконтного періоду, є факт продовження користування Кредитом понад строк Дисконтного періоду з врахуванням всіх продовжень строку Дисконтного періоду на умовах п.1.8. цього Договору.
Згідно з п. 1.12 Договору сторони погодили, що факт користування позичальником сумою наданого кредиту після закінчення дисконтного періоду блокує можливість отримання позичальником нових траншів за договором та є відкладальною обставиною, в розумінні ст.212 Цивільного кодексу України, яка має наслідком продовження строку дії кредитної лінії (продовження загального строку дії договору) на наступних умовах:
п.п.1.12.1 зобов`язання щодо повернення основної суми кредиту переносяться на наступний день після закінчення дисконтного періоду, однак при не надходженні платежу зобов`язання позичальника по оплаті основної суми кредиту знову відкладається кожен раз на один календарний день, але не більше ніж на 90 (дев`яносто) календарних днів від дати закінчення дисконтного періоду;
п.п.1.12.2 з наступного дня після закінчення дисконтного періоду позичальник зобов`язаний щоденно сплачувати кредитодавцю проценти з розрахунку 1087,70 процентів річних, що становить 2,98 процентів в день від суми кредиту за кожний день користування ним.
Відповідно до п. 4.2, 4.3 Договору сторони погодили, що строк дії цього договору обчислюється з моменту його підписання електронним підписом одноразовим ідентифікатором та до закінчення строку надання кредиту, визначеного у п.1.7 Договору. Строк дії Договору може бути продовжено, у урахуванням умов продовження строку надання кредиту, передбачених п.1.8 та п.1.12.1 Договору. Сторони погоджуються, що проценти, нараховані після закінчення строку дії цього Договору (після 90 дня від дати закінчення Дисконтного періоду) чи його дострокового розірвання, є процентами за користування грошовими коштами в розумінні ч.2 ст.625 Цивільного кодексу України.
Договір підписаний відповідачем за допомогою одноразового ідентифікатора MNV4J38P (а. с.87 зворот-90).
До вказаного договору додані заявка ОСОБА_2 на отримання грошових коштів у кредит від 25.10.2021 (а. с. 105), паспорт споживчого кредиту (а. с. 86-87), правила надання грошових коштів у позику, в тому числу на умовах фінансового кредиту продукту «Смарт» ТОВ ««Манівео швидка фінансова допомога» та алгоритм дій споживача (а. с. 98-104 зворот).
З алгоритму дій позивача вбачається порядок дій, здійснений сторонами кредитного договору щодо його укладення (а. с. 106-112, 114-115).
Відповідно до платіжних доручень 25.10.2021 відповідачу перераховано кошти на карту 5168-75ХХ-ХХХХ-1013 в сумі 1600,00 грн, призначення платежу переказ коштів згідно договору №651655073 від 25.10.2021 отримувач ОСОБА_1 (а. с. 10), 28.10.2021 -перераховано кошти на карту 5168-75ХХ-ХХХХ-1013 в сумі 400,00 грн, призначення платежу переказ коштів згідно договору №651655073 від 25.10.2021 (а. с. 10 зворот), 15.11.2021 - перераховано кошти на карту 5168-75ХХ-ХХХХ-1013 в сумі 700,00 грн, призначення платежу переказ коштів згідно договору №651655073 від 25.10.2021 (а. с. 11), 17.11.2021 - перераховано кошти на карту 5168-75ХХ-ХХХХ-1013 в сумах 500,00 грн, 800,00 грн, 500,00 грн, 500,00 грн, 500,00 грн, 500,00 грн призначення платежу переказ коштів згідно договору №651655073 від 25.10.2021 (а. с. 11 зворот, 12, 12 зворот, 13, 13 зворот, 14). Фак переказу коштів також підтверджується випискою АТ КБ «Приватбанк» за договором за період з 25.10.2021 по 22.11.2021 (а. с. 135) та довідками ТОВ ««Манівео швидка фінансова допомога» (а. с. 92-96).
Також згідно листа АТ КБ «Приватбанк» вих.. №20.1.0.0.0/7-260505/95536-БТ від 13.05.2026, на ім`я ОСОБА_1 емітовано карту НОМЕР_1 (а. с. 134).
Відповідно до виписки з особового рахунку відповідача за кредитним договором №651655073 від 25.10.2021 заборгованість становить 23659,56 грн, яка складається з: 6000,00 грн - заборгованість по тілу кредиту; 17659,56 грн - заборгованість по несплаченими відсотками за користування кредитом (а. с. 73).
28.11.2018 між ТОВ «Таліон Плюс» та ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» було укладено Договір факторингу №28/1118-01, за умовами якого клієнт зобов`язується відступити фактору права вимоги, зазначені у відповідних реєстрах прав вимоги, а фактор зобов`язується їх прийняти та передати грошові кошти в розпорядження клієнта за плату на умовах, визначених цим договором (а. с. 29-34). Додатковими угодами строк дії договору продовжено до 31.12.2024 (а. с. 35-41). 
Відповідно до Реєстру прав вимоги №166 від 28.12.2021 ТОВ «Таліон Плюс» набуло права грошової вимоги до відповідача за договором №651655073 від 25.10.2021 на суму 13 825,56 грн (а. с. 42-43). 
Відповідно до Договору факторингу №27/0524-01 від 27.05.2024, укладеного між ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» (фактор) та ТОВ «Таліон Плюс» (клієнт) клієнт зобов`язується відступити фактору права вимоги, зазначені у відповідних реєстрах прав вимоги, а фактор зобов`язується їх прийняти та передати грошові кошти в розпорядження клієнта за плату на умовах, визначених цим договором (а.с.45-49).
Відповідно до Реєстру прав вимоги №1 від 27.05.2024 ТОВ «Таліон Плюс» набуло права грошової вимоги до відповідача за договором №651655073 від 25.10.2021 на суму 23659,56 грн (а. с. 50-51). 
Відповідно до Договору факторингу №15/07/25-Е від 15.07.2025, укладеного між ТОВ «Фінансова компанія «Ейс»» та ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» фактор зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження клієнта (ціна продажу) за плату, а клієнт відступити факторові право грошової вимоги, строк виконання зобов`язань, за якою настав або виникне у майбутньому до третіх осіб – боржників, включаючи суму основного зобов`язання (суму позики), плату за позикою (проценти за користування позикою та проценти на прострочену позику), пеню за порушення грошових зобов`язань та інші платежі, право на одержання яких належить клієнту (а.с.53-58, 61).
Згідно з реєстром боржників до Договору факторингу №15/07/25-Е від 15.07.2025, ТОВ «ФК «ЕЙС» набуло право грошової вимоги до боржника ОСОБА_1 за кредитним договором №651655073 від 25.10.2021 на суму 23659,56 грн (а. с. 59-60). 
При ухваленні рішення суд керується наступними правовими нормами.
Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є договори.
В силу ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
Згідно з ч. 1 ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Відповідно до положень ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася. Якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-комунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі (ч. 2 ст. 639 ЦК України).
У п. 5 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію» зазначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. 
Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію» електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору.
Статтею 12 ЗУ «Про електронну комерцію» визначено, якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: - електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; - електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; - аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.
Підпис є обов`язковим реквізитом правочину, вчиненого в письмовій формі. Наявність підпису підтверджує наміри та волю й фіксує волевиявлення учасника (-ів) правочину, забезпечує їх ідентифікацію та цілісність документу, в якому втілюється правочин. Внаслідок цього підписання правочину здійснюється стороною (сторонами) або ж уповноваженими особами. Договір про надання споживчого кредиту підписаний відповідачем за допомогою одноразового паролю-ідентифікатора, тобто належними та допустимими доказами підтверджено укладання між сторонами правочину. Без отримання листа на адресу електронної пошти та/або смс-повідомлення, без здійснення входу на сайт товариства за допомогою логіна особистого кабінету і пароля особистого кабінету кредитний договір між позивачем та відповідачем не був би укладений. Саме така позиція висловлена Верховним Судом у постановах від 22 січня 2020 року у справі № 674/461/16-ц, від 23 березня 2020 року у справі № 404/502/18, від 09 вересня 2020 року у справі № 732/670/19 , від 12 січня 2021 року у справі № 524/5556/19, від 22 листопада 2021 року у справі № 234/7719/20, від 17 січня 2022 року у справі № 234/7723/20.
В судовому засіданні встановлено, що між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та відповідачем укладено кредитний договір №651655073 від 25.10.2021 у формі електронного документа з використанням електронного підпису, відповідач підписав кредитний договір електронним підписом, створеним за допомогою одноразового персонального ідентифікатора MNV4J38P, який відповідно до вимог чинного законодавства був власноручно введений відповідачем для електронного підпису, у відповідності до вимог частини 6 та 8 статті 11 і статті 12 Закону України «Про електронну комерцію», що свідчить про те, що відповідач ознайомився та погодився з умовами договору, а тому сторони досягли усіх істотних умов та уклали в належній формі кредитний договір, а позичальник зобов`язувався повернути грошові кошти, надані у кредит, та сплатити проценти за користування кредитом на умовах, передбачених Договором.
Укладання договорів із використанням електронного (цифрового) підпису відповідає приписам Закону України «Про електронну комерцію» від 3 вересня 2015 року № 675-VIII та Закону України «Про електроні документи та електронний документообіг» від 22 травня 2003 року № 851-IV, тобто відповідачем подано через особистий електронний кабінет на веб-сайті заяву на отримання кредиту за умовами, які визначені кредитором та підтвердив погодження з такими умовами, після чого кредитор надіслав відповідачу на електронну пошту, особистий номер телефону, одноразовий ідентифікатор у вигляді смс-коду (одноразовий ідентифікатор дані в електронному вигляду як алфавітно-цифрова послідовність), який відповідач використав для підтвердження підписання кредитних договорів.
Без проходження реєстрації та отримання відповідачем одноразового ідентифікатора (який використовується як аналог власноручного підпису), без здійснення входу відповідачем на веб-сайт до особистого кабінету за допомогою паролю та логіна Договір з ним не був би укладений. 
Відповідно до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.
За приписами частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. 
На підставі кредитного договору ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» перерахувало відповідачу грошові кошти в загальній сумі 6000,00 грн, що підтверджується платіжними дорученнями від 25.10.2021, 28.10.2021 ,15.11.2021, 17.11.2021.
Таким чином, відповідач добровільно виразив свою волю на укладання Договору відповідно до законодавчо встановленого механізму, шляхом використання електронного цифрового підпису. Між сторонами був укладений кредитний договір, відповідно до якого відповідач отримав грошові кошти під проценти, на умовах вказаних в Договорі.
Також суд враховує те, що при укладенні договору позичальник був ознайомлений з орієнтованою вартістю кредиту та загальними витратами по ньому. Укладаючи договір ОСОБА_1 усвідомлював та підтвердив, що умови договору для нього зрозумілі, відповідають його інтересам, є розумними та справедливими. Також він підтвердив, що отримав від позикодавця до укладення договору усю необхідну інформацію, визначену Законом України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг», Законом України «Про споживче кредитування», повідомлений про свої права відповідно до Закону України «Про захист персональних даних», інформація, надана позикодавцем, відповідає вимогам законодавства про захист прав споживачів та забезпечує правильне розуміння позичальником суті фінансової послуги без нав`язування її придбання.
ОСОБА_1 користувався кредитними коштами, що підтверджується розрахунком заборгованості та випискою, які було надано Товариством до суду та не заперечується відповідачем. 
У постанові від 25.05.2022 року у справі № 219/7527/16 Верховний Суд акцентував увагу, що розрахунок заборгованості, разом з іншими суміжними документами, може бути належним доказом існування заборгованості.
Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України).
Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Згідно з ч.1 ст.530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
Стаття 599 ЦК України передбачає, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.
За правилами статті 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.
Відповідно до ч.1 ст.610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Статтею 611 ЦК України визначено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановленні договором або законом.
Відповідно до ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.
Доказів повернення кредитних коштів в повному обсязі матеріали справи не містять, відповідачем протилежного не доведено.
Відтак, позичальник (відповідач) свої зобов`язання належним чином не виконав, кредитні кошти не повернув, що призвело до виникнення заборгованості.
З урахуванням викладеного суд вважає, що позовні вимоги в частині стягнення з відповідача заборгованості за тілом кредиту в розмірі 6000 гривень слід задовольнити.
Щодо стягнення процентів за користування кредитними коштами суд враховує наступне.
Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. 
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 04 лютого 2020 року у справі № 912/1120/16 (провадження № 12-142гс19) вказано, що у межах кредитного договору позичальник отримує позичені кошти у своє тимчасове користування на умовах повернення, платності і строковості.
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 31 жовтня 2018 року у справі № 202/4494/16-ц зроблено висновок про те, що право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за користування кредитом, а також обумовлену в договорі неустойку припиняється після спливу визначеного цим договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з ч. 2 ст. 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені ч. 2 ст. 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. Аналогічний висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року у справі №444/9519/12. Вказаний висновок підтверджено Верховним Судом у постанові від 18 січня 2023 року у справі № 686/13446/15.
Так, з довідки дій позичальника в ІТС ТОВ "Манівео" (а. с. 113) та заявки на отримання грошових коштів в кредит від 25.10.2022 (а. с. 105) встановлено, що ОСОБА_1 заявив про намір отримати кредит в сумі 6000 гривень, обравши строк кредитування 30 днів із процентною ставкою 1,98% /день.
Також, у розрахунку заборгованості, складеному первинним кредитором, вказана інформація за кредитом: дата видачі: 25.10.2022; строк: 30 днів; сума 6000 гривень (а. с.70-71).
Варто зауважити, що сторони погодили, що встановлений в п. 1.7 Договору строк дисконтного періоду може бути продовжено позичальником шляхом здійснення протягом дисконтного та пільгового періодів оплати всіх фактично нарахованих процентів за умови, якщо позичальником в особистому кабінеті чи в терміналах самообслуговування партнерів кредитодавця активовано функцію продовження строку дисконтного періоду. Кількість продовжень дисконтного періоду на умовах, описаних в цьому пункті, не обмежена. На умовах цього пункту Договору строк продовження дисконтного періоду кожен раз розраховується за наступною формулою: Z = 30 - (Х Y), де: Z - кількість днів, на які продовжується Дисконтний період; Х - поточна дата (день місяця) закінчення Дисконтного періоду, з врахуванням всіх попередніх продовжень Дисконтного періоду; Y - дата ініціації (день місяця) продовження Дисконтного періоду (зарахування платежу на рахунок Кредитодавця). При цьому Сторони узгоджують, що у випадку, якщо Y > X, то кількість днів, на які продовжується Дисконтний період, дорівнює 30 днів. За користування Кредитом Позичальник зобов`язаний сплачувати Кредитодавцю проценти за користування кредитом, які нараховуються в наступному порядку: виключно на період строку, визначеного в п.1.7 Договору нарахування процентів за користування Кредитом здійснюється щоденно за Дисконтною процентною ставкою в розмірі 722,70 процентів річних, що становить 1,98 процентів від суми Кредиту за кожний день користування ним; за умови продовження строку Дисконтного періоду, на умовах п.1.8. Договору, з наступного дня після закінчення вказаного в п.1.7. Договору строку, нарахування процентів за користування Кредитом здійснюється за Індивідуальною процентною ставкою в розмірі 722,70 процентів річних, що становить 1,98 процентів в день від суми Кредиту за кожний день користування ним. Кредитодавець за своїм вибором може надавати Позичальнику знижки на розмір Індивідуальної процентної ставки, про що останній інформується в Особистому кабінеті. Якщо Позичальник користуватиметься Кредитом після закінчення Дисконтного періоду без своєчасної оплати процентів в порядку, передбаченому п.1.8 Договору, умови щодо нарахування процентів за Дисконтною та Індивідуальною процентною ставкою за весь строк Дисконтного періоду скасовуються з дати надання Кредиту і до взаємовідносин між Сторонами застосовуються правила нарахування процентів за Базовою процентною ставкою в розмірі 766,50 процентів річних, що становить 2,10 процентів в день від суми Кредиту за кожний день користування ним, відповідно до чого Позичальник зобов?язується сплатити Кредитодавцю різницю між нарахованими процентами за Базовою процентною ставкою та фактично сплаченими процентами за Дисконтною та Індивідуальною процентними ставками за весь строк користування Кредитом протягом Дисконтного періоду. З огляду на вищезазначене та у порядку ст.212 Цивільного кодексу України Сторони домовились, що відкладальною обставиною за цим Договором щодо виникнення у Позичальника зобов?язань по сплаті процентів за Базовою процентною ставкою від дати отримання Кредиту по дату закінчення Дисконтного періоду, є факт продовження користування Кредитом понад строк Дисконтного періоду з врахуванням всіх продовжень строку Дисконтного періоду на умовах п.1.8. цього Договору. (п. п. 1.8- 1.9 Договору).
Таким чином, за умовами п. 1.7 Договору кредит надано на 30 днів, до 24.11.2021, якщо перший транш був отриманий не в день укладення договору, строк автоматично подовжується на відповідну кількість днів. За умовами п.1.8 передбачено необмежену кількість разів продовжувати строк кредитування за умови: сплати всіх нарахованих процентів; активації функції продовження в особистому кабінеті або через партнерський термінал. Також за умовами договору передбачено три різні відсоткові ставки: 1,98 % на день (722,70 % річних) застосовується протягом первинних 30 днів, 1,98 % на день застосовується після пролонгації, 2,10 % - якщо позичальник після закінчення дисконтного періоду не сплатив проценти для пролонгації, то всі попередні нарахування за ставкою 1,98 % скасовуються і з першого дня кредиту перераховуються за ставкою 2,10 %.
З матеріалів справи вбачається, що відповідач до закінчення дисконтного періоду, тобто до 24.11.2021, не виконав взятих на себе зобов`язань за Договором, жодних оплат не здійснив. Відтак, строк дисконтного періоду (строк кредитування) продовжений не був. Позивачем до доведено передумов для продовження строку кредитування.
Із розрахунку заборгованості, сформованого ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» (первісний кредитор) вбачається, що товариство нараховувало проценти за користування кредитом з 25.10.2021 по 28.12.2021 у розмірі 7825,56 грн, тобто поза межами строку кредитування (після 24.11.2021). Також ТОВ «Таліон плюс» продовжило нарахування відсотків з 28.12.2021 до 21.02.2022, розмір відсотків становить 17 659,56 грн.
На думку суду, умови договору щодо нарахування процентів після закінчення дисконтного періоду сформульовані таким чином, що допускають різне тлумачення: з одного боку, вони визначають дисконтний період як строк кредитування, а з іншого — дозволяють необмежене нарахування процентів без чіткого визначення правової природи таких нарахувань. За відсутності однозначності такі умови підлягають тлумаченню на користь споживача відповідно до вимог законодавства про захист прав споживачів.
Велика Палата Верховного Суду у постанові від 05.04.2023 року в справі №910/4518/16 зазначила, що надання кредитору можливості одночасного стягнення як процентів за користування кредитом, так і процентів як міри відповідальності, може призводити до незацікавленості кредитора як у вчиненні активних дій щодо повернення боргу, так і у якнайшвидшому виконанні боржником зобов`язань за кредитним договором, оскільки після спливу строку кредитування грошове зобов`язання боржника перед кредитором зростає навіть швидше, ніж зростало протягом строку кредитування. Тобто, фактично кредитор продовжує строк кредитування на власний розсуд на ще вигідніших для себе умовах, маючи при цьому можливість в будь-який момент вчинити дії, спрямовані на стягнення боргу з боржника. Отже, можливість нарахування процентів поза межами строку кредитування та розмір таких процентів залежать від підстави їх нарахування згідно з частиною другою статті 625 ЦК України. У подібних спорах судам необхідно здійснити тлумачення умов відповідних договорів та дійти висновку, чи мали на увазі сторони встановити нарахування процентів як міри відповідальності у певному розмірі за період після закінчення строку кредитування або після пред`явлення вимоги про дострокове погашення кредиту, чи у відповідному розділі договору передбачили тільки проценти за правомірну поведінку позичальника (за "користування кредитом"). У разі сумніву слід застосовувати принцип contra proferentem (лат. verba chartarum fortius accipiuntur contra proferentem, тобто слова договору тлумачаться проти того, хто їх написав).
Відповідно до ч. 8 ст. 18 Закону України "Про захист прав споживачів" нечіткі або двозначні положення договорів із споживачами тлумачаться на користь споживача.
Отже, враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що при стягненні заявленої позивачем заборгованості по процентах не підлягають врахуванню завуальовані, неоднозначні умови, які дозволили кредитодавцю нарахувати непропорційно великі суми грошових коштів за користування кредитом, поза межами вказаного строку кредитування.
Відтак, суд дійшов висновку, що правові підстави для стягнення заборгованості по процентах, нарахованих після 24.11.2021 відсутні, оскільки такі нараховані поза межами строку кредитування, а тому із відповідача на користь позивача підлягають до стягнення проценти, нараховані в межах строку кредитування, тобто у період з 25.10.2021 по 24.11.2021 в сумі 1746,36 гривень.
Зважаючи на вищевикладене, суд вважає доведеним факт невиконання ОСОБА_1 своїх зобов`язань за Договором, у зв`язку з чим має місце порушення прав позивача, які підлягають захисту шляхом стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за вищевказаним Договором в загальному розмірі 7746,36 грн, з яких: 6000,00 грн. – сума заборгованості за основною сумою боргу; 1746,36 грн. – сума заборгованості за процентами. За наведених обставин, позов підлягає до часткового задоволення.

Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, суд дійшов наступних висновків.
Представником позивача в позовній заяві заявлено вимоги про стягнення із відповідача витрат зі сплати судового збору в сумі 2662,40 грн., а також витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 7 000,00 грн.
Відповідно до статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. 
Відповідно до частини першої статті 141 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема витрати на професійну правничу допомогу.
Відповідно до правової позиції, викладеної зокрема у постанові Верховного Суду від 15 квітня 2020 року у справі № 199/3939/18-ц (провадження № 61-15441св19) витрати на професійну правничу допомогу мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.
Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.
При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.
На підтвердження виконаних адвокатом робіт (наданих послуг) суду надано: Договір про надання правової допомоги, укладений між Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Ейс» та адвокатським бюро «Соломко та партнери» №20/08/25-01 від 20.08.2025, додаткову угоду № 25771097671 від 01.09.2025 до договору про надання правової допомоги №20/08/25-01 від 20.08.2025, акт прийому-передачі наданих послуг від 29.12.2025, копію свідоцтва про право на зайняття адвокатською діяльністю Соломко О.В. серії КС№7073/10 від 19.10.2018, довіреність на представництво інтересів ТОВ «ФК «Ейс» від 11.08.2025.
Відповідно до статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.
Враховуючи вищевикладене, складність справи, з урахуванням виконаної адвокатом роботи та витрачений час (адвокат не приймав участь у судових засіданнях), принципи співмірності та розумності судових витрат, критерій реальності адвокатських витрат, критерій розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та з врахуванням того, що позов задоволено частково, суд вважає за необхідне зменшити їх розмір та стягнути з відповідача на користь позивача витрати на правничу допомогу у сумі 4000 гривень.
Відповідно до частини першої статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Згідно платіжної інструкції №41728 від 24.03.2026 позивачем було сплачено судовий збір у сумі 2662,40 гривень.
Враховуючи те, що позовні вимоги задоволено частково, понесені позивачем витрати на сплату судового збору необхідно стягнути з відповідача пропорційно до задоволених позовних вимог в сумі 871,69 гривень, виходячи з такого розрахунку: 7746,36 грн (розмір задоволених позовних вимог) х 2662,40грн (сума сплаченого судового збору)/23659,56 грн (розмір заявлених позовних вимог).

Керуючись ст. ст. 2, 141, 259, 263-265, 268, 273, 280-282, 354 ЦПК України, суд,-

У Х В А Л И В :

Позов задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ЕЙС» заборгованість за договором кредитної лінії №651655073 від 25.10.2021 у загальному розмірі 7746,36 грн (сім тисяч сімсот сорок шість) гривень 36 копійок, які складаються із 6000,00 грн. – сума заборгованості за основною сумою боргу; 1746,36 грн. – сума заборгованості за процентами.
В задоволенні решти вимог – відмовити.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ЕЙС» судові витрати, понесені на професійну правничу допомогу в сумі 4000 (чотири тисячі) гривень 00 копійок.
Стягнути із ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ЕЙС» 871,69 (вісімсот сімдесят одну) гривню 69 копійок витрат на сплату судового збору.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду до закінчення строку карантину.
На рішення може бути подана апеляційна скарга до Львівського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.
Повне рішення складено 11.06.2026.

Відомості про сторін:
Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ЕЙС» (ЄДРПОУ 42986956, 02094, м. Київ, вул. вул. Юрія Поправки, 6, кабінет 13),
Відповідач: ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ). 

  Суддя:	  	  М.  В.  Мельникович