Справа №345/962/26 
Провадження № 2/345/1220/2026

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
05.05.2026 м.Калуш

Калуський міськрайонний суд Івано - Франківської області
в складі: головуючого - судді Миговича О.М.
секретаря - Бабійчук Л.В.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Калуші в порядку загального позовного провадження справу за позовом  ОСОБА_1 в інтересах якої діє адвокат Бойко Роман Богданович до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про визнання права на завершення приватизації землі і реєстрацію права власності,
в с т а н о в и в :

Представник позивача ОСОБА_5 звернувся до суду із зазначеним позовом. Свої вимоги мотивує тим, що Рішенням Вістівської сільської ради Калуського району Івано-Франківської області від 21 листопада 1997 року «Про передачу земель у приватну власність» ОСОБА_4 передано у приватну власність земельні ділянки площею 0,76 га (п. 50 Додатку № 1). Зазначене рішення прийнято в період дії Декрету Кабінету Міністрів України від 26 грудня 1992 року «Про приватизацію земельних ділянок». ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 помер. На випадок своє смерті він склав заповіт. Спадкування прав на земельні ділянки, передані рішенням Вістівської сільської ради Калуського району Івано-Франківської області від 21 листопада 1997 року «Про передачу земель у приватну власність», заповітом не охоплюється. Спадщину після його смерті прийняли ОСОБА_6 (дружина), ОСОБА_7 (син) і ОСОБА_3 (син), що підтверджується рішенням Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 18.12.2009 у справі № 2-651. ІНФОРМАЦІЯ_2 померла ОСОБА_6 . Спадщину за законом після смерті ОСОБА_6 прийняла лише її дочка, ОСОБА_1 , що підтверджується довідкою від 15.01.2026 № 17/01-16. Постановою від 16.07.2025 № 223/02-31 про відмову у вчиненні нотаріальної дії приватний нотаріус Калуського районного нотаріального округу Івано-Франківської області Лесюк П.В. відмовив ОСОБА_1 у видачі свідоцтва про право на спадщину на земельну ділянку площею 0,2407 га (кадастровий номер 2622881201:01:002:0531) і земельну ділянку площею 0,1000 га (кадастровий номер 2622881201:01:003:0432), оскільки спадкоємцем не надано документів про право власності на ці земельні ділянки. Державну реєстрацію цих земельних ділянок проведено на підставі технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості), які замовлено ОСОБА_1 .
Тому позивачка змушена звернутись із позовом до суду про визнання права в порядку спадкування за законом після смерті матері, на завершення приватизації земельних ділянок, переданих у власність ОСОБА_4 , і на здійснення державної реєстрації права власності на ці земельні ділянки за нею.
Представник позивача адвокат Бойко Роман подав до суду заяву, згідно з якою позовні вимоги підтримує та просить їх задоволити, а розгляд справи здійснювати за їх відсутності.
У матеріалах справи наявна заява ОСОБА_2 , яка нотаріально посвідчена, зі змісту якої вбачається, що він позовні вимоги визнає повністю, не заперечує щодо задоволення позову. На земельні ділянки своїх батьків ( ОСОБА_4 і ОСОБА_6 не претендує і від будь яких прав на них відмовляється (а.с.74).
Відповідачі ОСОБА_3 та ОСОБА_4 подали до суду заяви, в якій зазначили, що позовні вимоги визнають в повному обсязі. Розгляд справи просять проводити без їх участі.
Згідно з ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється, про що складено відповідну довідку.
Суд, дослідивши та оцінивши письмові докази в їх сукупності, встановивши таким чином фактичні обставини справи, вважає, що позовні вимоги підлягають до задоволення, з таких підстав.
Рішенням Вістівської сільської ради Калуського району Івано-Франківської області від 21 листопада 1997 року «Про передачу земель у приватну власність» ОСОБА_4 передано у приватну власність земельні ділянки площею 0,76 га (п. 50 Додатку № 1) (а.с.17-18).
ІНФОРМАЦІЯ_3 помер ОСОБА_4 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1 (а.с. 25).
На підставі рішення Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 18.12.2009 у справі № 2-651, встановлено, що спадщину після смерті ОСОБА_4 прийняли ОСОБА_6 (дружина), ОСОБА_7 (син) і ОСОБА_3 (син) (а.с.37-43).
Відповідно до свідоцтва про смерть ОСОБА_6 померла ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с.7).
Спадщину за законом після смерті ОСОБА_6 прийняла лише її дочка, ОСОБА_1 , що підтверджується довідкою від 15.01.2026 № 17/01-16 (а.с.36). 
Постановою від 16.07.2025 № 223/02-31 про відмову у вчиненні нотаріальної дії приватний нотаріус Калуського районного нотаріального округу Івано-Франківської області Лесюк П.В. відмовив ОСОБА_1 у видачі свідоцтва про право на спадщину на земельну ділянку площею 0,2407 га (кадастровий номер 2622881201:01:002:0531) і земельну ділянку площею 0,1000 га (кадастровий номер 2622881201:01:003:0432), оскільки спадкоємцем не надано документів про право власності на ці земельні ділянки (а.с.5). 
Відповідно до свідоцтва про народження ОСОБА_8 народилася ІНФОРМАЦІЯ_4 , батьками зазначені ОСОБА_4 та ОСОБА_6 (а.с.9). 
15.09.1979 року ОСОБА_8 уклала шлюб із ОСОБА_9 , після реєстрації шлюбу прізвище дружини ОСОБА_10 було змінене на ОСОБА_11 , 12.02.1987 шлюб розірвано (а.с.10).
Як вбачається із свідоцтва про укладення шлюбу, ОСОБА_12 , 17.08.2000 року зареєструвала шлюб із ОСОБА_13 після реєстрації шлюбу прізвище дружини ОСОБА_11 було змінене на ОСОБА_14 (а.с.9).
Згідно відповіді старости Вістівського старостинського округу від 12.11.2024 р. № 53 на запит адвоката, надано інформацію щодо земельних ділянок загальною площею 0,76 га, переданих у приватну власність ОСОБА_4 рішенням Вістівської сільської ради від 21.11.1997 року «Про передачу земель у приватну власність»: згідно погосподарської книги №2 за 1964-1966 рр. наділено 0,43 га; згідно погосподарської книги №6 за 1991-1995 рр. уточнено площу з 0,43 га на 0,39 га, в т.ч. 0,10 га в урочищі «Кавецьке» та 0,24 га по АДРЕСА_1 (біля залізничної дороги). У 1994 році наділено 0,37 га (а.с.44).
Матеріалами справи встановлено, що державну реєстрацію земельних ділянок, а саме 0,2407 га (кадастровий номер 2622881201:01:002:0531) і земельну ділянку площею 0,1000 га (кадастровий номер 2622881201:01:003:0432) проведено на підставі технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості), які замовлено ОСОБА_1 (а.с.45-73).
Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Згідно з п. 1 ч. 2 ст. 16 ЦК України способом захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права.
Відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати документа, який засвідчує його право власності.
Згідно з правовим висновком Верховного Суду України, який міститься у постанові Судової палати у цивільних справах від 18 лютого 2015 року у справі № 6-244цс14, за правилами статті 392 ЦК України позов про визнання права власності може бути пред`явлено, по-перше, якщо особа є власником майна, але її право оспорюється або не визнається іншою особою; по друге, якщо особа втратила документ, який засвідчує її право власності.
Згідно з пунктом «г» частини першої статті 81 ЗК України громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі прийняття спадщини.
Як встановлено судом, спадкодавець за життя право власності на вищевказані земельні ділянки не реєстрував, державний акт на них не виготовлявся.
Зазначене рішення про приватизацію земельної ділянки прийнято в період чинності Декрету Кабінету Міністрів України від 26 грудня 1992 року «Про приватизацію земельних ділянок».
Згідно із статтею 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування зі збереженням її цільового призначення.
Відповідно до статті 152 Земельного кодексу України, держава забезпечує громадянам та юридичним особам рівні умови захисту прав власності на землю. Власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою.
Якщо спадкодавець не набув права власності на земельну ділянку згідно зі статті 125 Земельного кодексу України, проте розпочав процедуру приватизації земельної ділянки відповідно до чинного законодавства України, а органами місцевого самоврядування відмовлено спадкоємцям у завершенні процедури приватизації, то спадкоємці мають право звертатися до суду із позовами про визнання відповідного права в порядку спадкування - права на завершення приватизації та одержання державного акта про право власності на землю на ім`я спадкоємця, а не права власності на земельну ділянку. Не підлягають задоволенню позовні вимоги спадкоємців про визнання права власності на земельну ділянку, щодо якої спадкодавцем розпочато, але не завершено процедуру приватизації (Лист спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013, № 24-753/0/4-13 "Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування").
На підставі абз. 2 п. 1 розділу X "Перехідні положення" ЗК України рішення про передачу громадянам України безоплатно у приватну власність земельних ділянок, прийняті органами місцевого самоврядування відповідно до Декрету Кабінету Міністрів України від 26 грудня 1992 року "Про приватизацію земельних ділянок", є підставою для реєстрації права власності на земельні ділянки цих громадян або їх спадкоємців відповідно до Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень". Державна реєстрація таких земельних ділянок здійснюється на підставі технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості).
Аналіз наведеної норми свідчить, що у разі, якщо видача державного акта про право власності на землю здійснюється на підставі рішення про передачу громадянам України безоплатно у приватну власність земельних ділянок, прийнятого органами місцевого самоврядування відповідно до Декрету КМУ від 26 грудня 1992 року "Про приватизацію земельних ділянок", до спадкоємців переходить право отримати державний акт про право власності на земельну ділянку, а якщо приватизація земельної ділянки відповідно до чинного законодавства України не завершена й право на її завершення.
Оскільки ст.125 ЗК України в редакції закону України №1066-VI від 05.03.2009 встановлює, що право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав, спадкоємці особи, яка розпочала процедуру приватизації земельної ділянки, але не закінчила її, мають право звертатися до суду із позовами про визнання за ними права на завершення процедури приватизації землі з подальшим правом реєстрації права власності на таку.
Відповідний правовий висновок викладений також у постанові Великої Палати Верховного Суду від 20 березня 2019 року у справі №350/67/15-ц (провадження №14-652цс18) .
Отже, у випадку, якщо спадкодавець за життя із дотриманням вимог законодавства розпочав процедуру приватизації земельної ділянки, проте не оформив на неї право власності у зв`язку зі смертю, спадкодавці у порядку спадкування набувають право на завершення приватизації. У разі відмови компетентного органу спадкодавцям, належним та ефективним способом захисту їх прав у судовому порядку є звернення із позовом про визнання права на завершення приватизації.
Дослідивши матеріали справи, враховуючи те, що, судом встановлено, що ОСОБА_1 , яка є спадкоємцем за законом фактично прийняла спадщину, але при цьому не може зареєструвати спадкове майно у зв`язку з тим, що відсутні правовстановлюючі документи, внаслідок чого порушуються цивільні права та інтереси спадкоємця (позивача), суд вважає, що необхідно відновити порушенні права та інтереси шляхом задоволення позовних вимог.
На підставі викладеного ст.ст. 16, 392, 1217, 1220, 1223, 1241, 1258, 1261, 1264, 1268, 1269, 1270, 1296 ЦК України, ст. 81, п. 16, 17 Перехідних положень ЗК України, ст.ст. 13, 81 ЦПК України, керуючись ст.ст. 200, 206, 258, 259, 264, 265, 268 ЦПК України, суд

у х в а л и в:
Позов задовольнити.
Визнати за ОСОБА_1 в порядку спадкування за законом після смерті матері, ОСОБА_6 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_5 , право на завершення приватизації земельних ділянок, переданих у власність ОСОБА_4 рішенням Вістівської сільської ради Калуського району Івано-Франківської області від 21 листопада 1997 року «Про передачу земель у приватну власність» (п. 50 Додатку № 1), і на здійснення державної реєстрації права власності на ці земельні ділянки за ОСОБА_1 . 
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Текст повного рішення виготовлено 05.05.2026.

Головуючий: