Справа №567/1828/25
Провадження №2/567/105/26

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 травня 2026 року 	м. Острог	

Острозький районний суд Рівненської області у складі:
головуючий суддя - Венгерчук А.О. 
секретар - Дем`янчук Н.В.

за участю 
представника відповідача ПП «Хорівське» – адвоката Конечного М.Г.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ТОВ «Західна агровиробнича компанія» до ОСОБА_1 , ПП «Хорівське», ТОВ «РСН-ТРЕЙД» про визнання відсутнім права оренди та визнання укладеною додаткової угоди про поновлення договору оренди землі, -

в с т а н о в и в :

ТОВ «Західна агровиробнича компанія» звернулося в суд з позовом до ОСОБА_1 , ПП «Хорівське», ТОВ «РСН-ТРЕЙД» про визнання укладеною додаткової угоди до договору оренди землі, визнання відсутнім права оренди земельної ділянки та припинення права оренди земельної ділянки. 
В обґрунтування позову зазначає, що 02.04.2014 р. між ТОВ «Захід агро» та ОСОБА_2 було укладено договір оренди землі № б/н, на підставі якого ТОВ «Захід агро» набуло право оренди земельної ділянки площею 0,43 га, кадастровий номер 5624288800:04:002:0292, яка розташована на території Острозької міської територіальної громади Рівненського району Рівненської області (до ліквідації Острозького району знаходилася на території Хорівської сільської ради Острозького району Рівненської області).
Право оренди земельної ділянки було зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно.
04.04.2018 року укладено додаткову угоду до цього договору, якою замінено сторону орендаря на ТОВ «Західна агровиробнича компанія», орендодаця замінено спадкоємцем ОСОБА_1 та визначено строк дії договору 7 років, сплив якого починається з моменту укладання додаткової угоди до договору оренди землі, але в будь-якому випадку сторони дійшли згоди, що даний договір та право оренди за даним договором є чинним до моменту закінчення збирання врожаю орендарем. Крім цього, визначено, що після закінчення строку дії договору орендар має переважне право поновлення його на новий строк. У цьому разі орендар повинен не пізніше ніж за 3 місяці до закінчення строку дії цього договору повідомити письмово орендодавця про намір продовжити його дію.
З урахуванням дати укладання додаткової угоди до договору оренди від 02.04.2014 семирічний строк договору сплив 04.04.2025 року.
Позивач вважає, що після закінчення строку договору оренди він як орендар має переважне право поновити такий договір на новий строк. 
Вказує, що зазначена земельна ділянка перебувала в оренді позивача і не вибувала з його користування протягом строку дії договору оренди землі.
Маючи намір реалізувати переважне право на поновлення договору оренди землі, ТОВ "Західна агровиробнича компанія" 18.02.2025р. надіслало ОСОБА_1 лист-повідомлення про намір продовжити дію договору оренди землі, який був отриманий відповідачкою.
Таким чином, до закінчення строку дії договору оренди позивач, як добросовісний орендар, маючи законні сподівання на продовження дії договору оренди землі на новий строк, у встановленому порядку звернувся до орендодавця з метою реалізації переважного права на поновлення договору, яке йому гарантоване умовами договору та положеннями Закону України «Про оренду землі» та запропонував підписати додаткову угоду.
Відповідач ОСОБА_1 зобов`язаний був протягом місяця розглянути дану угоду на предмет відповідності вимогам закону, узгодити, за необхідності, істотні умови договору, а за відсутності заперечень прийняти рішення про поновлення договору оренди землі, укласти з орендарем додаткову угоду про поновлення договору оренди землі. Проте, будь-якої відповіді на вищевказаний лист відповідач не надав, тобто не скористався правами, передбаченими ч.6 ст.33 Закону України "Про оренду землі", а саме у місячний строк з моменту отримання листа-повідомлення не заперечив проти продовження договору на новий строк.
Позивач посилається на те, що він як орендар належно виконував свої обов`язки за договором оренди та в установлений договором та законом строк повідомив орендодавця про намір скористатися переважним правом на укладення договору оренди на новий строк, а також надав проект додаткової угоди. 
Водночас відповідач, у відповідь на отриманий проект додаткової угоди, не надіслав повідомлення про заперечення на пропоновані умови або зустрічну пропозицію, що вказує на існування правових підстав для визнання додаткової угоди укладеною.
За наведених обставин, позивач вважає поновленим договір оренди землі на підставі статті 33 Закону України "Про оренду землі" та наявні підстави для визнання укладеною додаткової угоди про поновлення строку його дії.
Позивач зазначає, що з інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно йому стало відомо про те, що право оренди вищевказаної земельної ділянки, яка знаходилась в оренді позивача, було зареєстровано за іншим орендарем ПП «Хорівське» на підставі договору оренди землі, укладеного між відповідачами ОСОБА_1 та ПП «Хорівське»
Крім цього, приватне підприємство «Хорівське» передало в суборенду цю земельну ділянку товариству з обмеженою відповідальністю «РСН ТРЕЙД» .
Дії відповідачів щодо укладення договору оренди щодо земельної ділянки, яка знаходилась в оренді у ТОВ "Західна агровиробнича компанія", позивач вважає неправомірними і такими, що порушують положення ст.33 Закону України "Про оренду землі".
Вважає, що дійсний орендар, який добросовісно виконував свої обов`язки за договором оренди землі, має переважне право перед іншими особами на продовження цих орендних правовідносин. 
Вказує, що з урахуванням того, що ТОВ "Західна агровиробнича компанія" належно виконувало свої обов`язки за договором оренди, в установлений договором строк повідомило орендодавця про намір скористатись переважним правом на укладення договору оренди на новий строк, при цьому орендодавець порушив місячний термін для направлення орендареві листа-повідомлення про прийняте ним рішення у відповідь на вчасно надісланий орендарем лист-повідомлення з проектом додаткової угоди, відтак позивач має право на поновлення договору на підставі ст.33 Закону України "Про оренду землі", що й спонукало його звернутись до суду з вищевказаним позовом.
З врахуванням наведеного просить визнати укладеною додаткову угоду № б/н від 18.02.2025 р. до договору оренди землі № б/н від 02.04.2014 між ТОВ "Західна агровиробнича компанія" та ОСОБА_1 , визнати відсутнім у відповідачів ПП «Хорівське», ТОВ «РСН-Трейд» права оренди земельної ділянки площею 0,43 га, кадастровий номер 5624288800:04:002:0292, розташованої на території Острозької міської територіальної громади Рівненського району Рівненської області (до ліквідації Острозького району знаходилася на території Хорівської сільської ради Острозького району Рівненської області), номер запису про інше речове право: 59418194, 59563336 та скасувати запис щодо державної реєстрації права оренди вказаної земельної ділянки, а також стягнути з відповідачів судові витрати.
Ухвалою суду від 05.11.2025 року прийнято позовну заяву до розгляду та постановлено розгляд справи здійснювати у порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Відповідачам встановлено строк для подання відзиву на позовну заяву, задоволено клопотання позивача про витребування доказів. 
Суд створив учасникам процесу належні умови для реалізації ними своїх процесуальних прав та обов`язків, а також надав сторонам строк для подачі відзиву, відповіді на відзив та заперечень для висловлення своїх доводів і заперечень, повідомлення усіх відомих їм обставин та подання усіх можливих доказів.
Представник відповідача ПП «Хорівське» в поданому суду відзиві на позовну заяву позов не визнав, заперечив проти позову та просив у його задоволенні відмовити. В обґрунтування заперечень проти позову вказує на те, що з врахуванням строку закінчення договору оренди землі позивач для реалізації переважного права мав звернутись до орендодавця з заявою в строк не пізніше 04 січня 2025 року. Однак як вбачається з додатків які долучені до позовної заяви, а саме з відмітки Укрпошти на описі, лист був направлений відповідачу ОСОБА_1 21 лютого 2025 року, тобто з пропуском строку для звернення з такою пропозицією, що унеможливлює, з урахуванням наведених вище правових висновків та умов договору, задоволення позову про поновлення договору оренди землі на підставі статті 33 Закону від 6 жовтня 1998 року №161-XIV, оскільки орендарем було порушено процедуру повідомлення про намір скористатись переважним правом на поновлення договору оренди. Крім того зазначає, що відповідач ОСОБА_1 27.01.2025 року направив на адресу позивача лист-повідомлення в якому повідомив позивача про те, що не має наміру продовжувати договір оренди належної йому земельної ділянки площею 0,43 га, кадастровий номер 5624288800:04:002:0292 та просить утримуватися від вчинення дій, які перешкоджали б їй використовувати земельну ділянку, яка перебувала в оренді у ТОВ "Західна агровиробнича компанія". Таким чином вважає, що відповідачем було вчинені всі дії, передбачені Законом Україні "Про оренду землі" щодо припинення договору оренди. 
Враховуючи наведене вказує, що відсутні підстави для поновлення договору оренди землі з підстав та за умов, на які посилається позивач, які нібито ним були виконані, у зв`язку з чим просить відмовити у задоволенні позовних вимог.
Відповідачі ОСОБА_1 , ТОВ «РСН-ТРЕЙД» правом подати відзив на позовну заяву не скористалися.
Представник позивача ТОВ "Західна агровиробнича компанія" в судове засідання не з`явився про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, в поданому до суду клопотанні позовні вимоги підтримав та просив розгляд справи здійснювати у його відсутності. Клопотань про відкладення розгляду справи до суду не надходило. 
Відповідач ОСОБА_1 , представник відповідача ТОВ «РСН-ТРЕЙД» в судове засідання не з`явилися, про дату, час та місце судового засідання повідомлялися належним чином та у встановленому законом порядку. 
В поданій на адресу суду заяві представник відповідача ТОВ «РСН-ТРЕЙД» позов не визнав та просить відмовити в задоволенні позову, розгляд справи здійснювати в його відсутності.
В поданій на адресу суду заяві відповідач  ОСОБА_1 позов не визнав та просить відмовити в задоволенні позову, розгляд справи здійснювати в його відсутності.
Представник відповідача ПП «Хорівське» – адвокат Конечний М.Г. в судовому засіданні позов не визнав, надав пояснення, аналогічні доводам, викладеним у відзиві на позовну заяву.
Суд, визначивши юридичну природу спірних правовідносин і закон, який їх регулює, дослідивши подані письмові докази, оцінивши їх за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді у судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, вважає, що позов не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.
З досліджених судом доказів встановлено, що ОСОБА_1 належить земельна ділянка з кадастровим номером 5624288800:04:002:0292 площею 0,43 га, цільове призначення - для ведення особистого селянського господарства, що знаходиться на території Острозької міської територіальної громади Рівненського району Рівненської області (до ліквідації Острозького району знаходилася на території Хорівської сільської ради Острозького району Рівненської області), що підтверджується інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна від 30.09.2025р. 
Судом також встановлено, що між ОСОБА_2 (орендодавець) та ТОВ «Захід агро» (орендар) було укладено договір оренди землі від 02.04.2014 року щодо належної ОСОБА_2 вищевказаної земельної ділянки, строк дії оренди – 7 років, що було зареєстровано в Державному реєстрі речових прав, що підтверджується копією договору оренди землі та Інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна від 30.09.2025 року. 
04.04.2018 року укладено додаткову угоду до цього договору, якою замінено сторону орендаря на ТОВ «Західна агровиробнича компанія», орендодаця замінено спадкоємцем ОСОБА_1 та визначено строк дії договору 7 років, сплив якого починається з моменту укладання додаткової угоди до договору оренди землі, але в будь-якому випадку сторони дійшли згоди, що даний договір та право оренди за даним договором є чинним до моменту закінчення збирання врожаю орендарем. Крім цього, визначено, що після закінчення строку дії договору орендар має переважне право поновлення його на новий строк. У цьому разі орендар повинен не пізніше ніж за 3 місяці до закінчення строку дії цього договору повідомити письмово орендодавця про намір продовжити його дію.
З урахуванням дати укладання додаткової угоди до договору оренди від 02.04.2014 семирічний строк договору сплив 04.04.2025 року.
Враховуючи вищевказані положення договору, строк договору оренди закінчувався 04.04.2025, що також визнається позивачем у позовній заяві. Відповідно, для реалізації позивачем свого переважного права на поновлення договору на новий строк він повинен був не пізніше ніж до 04.01.2025 повідомити відповідача про свій намір продовжити його дію.
Маючи намір продовжити договірні відносини з ОСОБА_1 , ТОВ "Західна агровиробнича компанія" листом-повідомленням за вих.№ 154 від 18.02.2025 р. звернулося до відповідача ОСОБА_1 з пропозицією поновити договір оренди земельної ділянки. До вказаного листа було долучено додаткову угоду від 18.02.2025 р. 
Лист-повідомлення та додаткову угоду було направлено ОСОБА_1 21.02.2025 р. поштовим відправленням, що підтверджується описом вкладення в пріоритетний лист, адресованим орендодавцю. 
Водночас, із листа-повідомлення ОСОБА_1 від 27.01.2025р., направленого на адресу ТОВ "Західна агровиробнича компанія", вбачається, що ОСОБА_1 повідомляв позивача про відсутність наміру продовжувати договір оренди землі та просив повернути належну йому земельну ділянку.
З інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 30.09.2025 р., копії договору оренди землі від 04.04.2025р. вбачається, що 04.04.2025 р. між ОСОБА_1 та ПП «Хорівське» було укладено договір оренди землі від 04.04.2025 р. щодо земельної ділянки з кадастровим номером 5624288800:04:002:0292.
Таким чином, оскільки між ТОВ "Західна агровиробнича компанія" та ОСОБА_1 не було досягнуто домовленості щодо поновлення договору оренди землі №б/н від 02.04.2014 р., строк якого закінчився 04.04.2025 р., то відповідач після спливу строку його дії 04.04.2025 року уклав договір оренди землі з іншим орендарем, який був зареєстрований в Державному реєстрі речових прав 05.04.2025 р.
Крім цього, приватне підприємство «Хорівське» передало в суборенду спірну земельну ділянку товариству з обмеженою відповідальністю «РСН ТРЕЙД». 19.04.2025 проведено державну реєстрацію іншого речового права земельної ділянки кадастровий номер 5624288800:04:002:0292, площею 0,4315 га: номер запису 59563336.
Звертаючись з позовом до суду, ТОВ "Західна агровиробнича компанія" посилається на те, що дії ОСОБА_1 не відповідають умовам договору оренди землі, положенням земельного законодавства та порушують переважне право позивача на поновлення оренди землі.
Відповідно до положень ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Згідно зі ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим кодексом звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Згідно ч.1 ст.2 Закону України "Про оренду землі" відносини, пов`язані з орендою землі, регулюються Земельним кодексом України, Цивільним кодексом України, цим Законом, законами України, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до них, а також договором оренди землі.
Згідно ст.90 ЗК України власники земельних ділянок мають право передавати їх в оренду.
За змістом ст.124 ЗК України передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у власності громадян та юридичних осіб здійснюється за договором оренди між власником земельної ділянки і орендарем.
Згідно ст.16 Закону України "Про оренду землі" укладення договору оренди земельної ділянки із земель приватної власності здійснюється за згодою орендодавця та особи, яка згідно із законом вправі набувати право оренди на таку земельну ділянку.
Відповідно до ч.1 ст.407 ЦК України право користування чужою земельною ділянкою встановлюється договором між власником земельної ділянки і особою, яка виявила бажання користуватися цією земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб.
Отже, користуватися чужою земельною ділянкою, яка належить особі на праві приватної власності, можливо на праві оренди, підставою для якої є відповідний договір оренди. 
Згідно ч.1 ст.627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.
Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди (ч.1 ст.638 ЦК України).
В силу вимог ч.ч.1-3 та ч.ч. 5-6 ст.203 ЦК України передбачено, що зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків.
Як визначено в ст.13 Закону України "Про оренду землі" договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов`язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов`язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства.
Згідно із ч.1 ст.19 Закону України "Про оренду землі" строк дії договору оренди землі визначається за згодою сторін. 
За змістом ч.2 ст.792 ЦК України майнові відносини, що виникають з договору найму (оренди) земельної ділянки, є цивільно-правовими, ґрунтуються на засадах рівності, вільного волевиявлення та майнової самостійності сторін договору та, крім загальних норм цивільного законодавства, щодо договору, договору найму регулюються актами земельного законодавства Земельним кодексом України, Законом України "Про оренду землі".
Правові підстави переважного права орендаря на укладення договору оренди землі на новий строк визначені статтею 33 Закону України "Про оренду землі".
Так, відповідно до приписів ч.1-5 статті 33 Закону України "Про оренду землі" передбачено, що по закінченню строку, на який було укладено договір оренди землі, орендар, який належно виконував обов`язки за умовами договору, має переважне право перед іншими особами на укладення договору оренди землі на новий строк. 
Орендар, який має намір скористатися переважним правом на укладення договору оренди землі на новий строк, зобов`язаний повідомити про це орендодавця до спливу строку договору оренди землі у строк, встановлений цим договором, але не пізніше ніж за місяць до спливу строку договору оренди землі. До листа-повідомлення про поновлення договору оренди землі орендар додає проект додаткової угоди. Під час укладення договору оренди землі на новий строк його умови можуть бути змінені за згодою сторін. У разі недосягнення домовленості щодо орендної плати та інших істотних умов договору переважне право орендаря на укладення договору оренди землі припиняється (частина четверта статті).
Орендодавець у місячний строк розглядає надісланий орендарем лист-повідомлення з проектом договору оренди, перевіряє його на відповідність вимогам закону, узгоджує з орендарем (за необхідності) істотні умови договору і в разі відсутності заперечень укладає договір оренди. У разі оренди земель державної та комунальної власності укладення договору здійснюється на підставі рішення органу, уповноваженого здійснювати передання земельних ділянок у власність або користування згідно із статтею 122 Земельного кодексу України. За наявності заперечень орендодавця щодо укладення договору оренди землі на новий строк орендарю направляється лист-повідомлення про прийняте орендодавцем рішення (частина п`ята статті).
Ці положення узгоджуються із загальною нормою ч.1 ст.777 ЦК України.
Як неодноразово зазначала Велика Палата Верховного Суду, для поновлення договору оренди землі з підстав, передбачених ст.33 Закону України "Про оренду землі", необхідна наявність таких юридичних фактів: орендар належно виконує його обов`язки за цим договором; він повідомив орендодавця в установлені законом строки про намір поновити договірні відносини на новий строк; до листа-повідомлення додав проєкт додаткової угоди про поновлення договору оренди землі; продовжує користуватись виділеною земельною ділянкою; орендодавець упродовж місяця після закінчення строку договору оренди землі письмово не повідомив орендаря про заперечення у поновленні цього договору (постанови від 10 квітня 2018 року у справі № 594/376/17-ц, від 22 вересня 2020 року у справах № 313/350/16-ц і № 159/5756/18).
Без укладення додаткової угоди до договору оренди землі завершення процедури поновлення такого договору було неможливим. Така угода має ознаки не тільки зобов`язального, але й речового договору, оскільки засвідчує волю сторін на передання земельної ділянки у тимчасове володіння орендареві на новий строк. Тому зазначена додаткова угода згідно з пунктом 1 частини першої статті 27 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" є підставою для державної реєстрації права оренди на новий строк. Саме з цією реєстрацією закон пов`язує виникнення права оренди (стаття 125 ЗК України). Тому не можна вважати, що поновлення договору оренди землі з підстав, передбачених ст.33 Закону України "Про оренду землі", є "автоматичною" пролонгацією орендних правовідносин.
При цьому реалізація переважного права на поновлення договору оренди, передбаченого частиною першою статті 33 Закону України "Про оренду землі", можлива за умови як дотримання встановленої цією нормою (частини друга-п`ята статті 33 Закону України "Про оренду землі") процедури, так і наявності волевиявлення сторін.
Аналогічна за змістом правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 23 січня 2019 року в справі № 902/619/17, від 27 червня 2019 року в справі № 923/925/18.
Отже, аналіз зазначених правових норм дає підстави для висновку, що переважне право орендаря, яке підлягає захисту відповідно до статті 3 ЦПК України, буде порушене в разі укладення договору оренди з новим орендарем при дотриманні процедури повідомлення попереднього орендаря про намір реалізувати переважне право, продовження користування земельною ділянкою після закінчення строку дії договору оренди і відсутності протягом місяця після закінчення строку дії договору оренди заперечень орендодавця щодо поновлення договору.
Судом встановлено, що до закінчення строку дії договору оренди, ТОВ "Західна агровиробнича компанія" листом-повідомленням за вих. № 154 від 18.02.2025 р. мало намір повідомити ОСОБА_1 про свій намір скористатися переважним правом на укладення договору оренди землі на новий строк. 
Докази отримання відповідачем вищевказаного листа-повідомлення і додаткової угоди від 18.02.2025 р. в матеріалах справи відсутні та позивачем таких доказів не надано.
Чинним законодавством, виходячи з аналізу положень статті 33 Закону України "Про оренду землі", не визначено спосіб повідомлення орендодавця. Зокрема такими способами можуть бути: подання такого повідомлення безпосередньо орендодавцю, надсилання його засобами поштового зв`язку, кур`єрською доставкою тощо. Орендар, реалізовуючи зазначений обов`язок щодо повідомлення про намір скористатись переважним правом на укладення договору оренди разом із проектом додаткової угоди (за частиною другою, частиною третьою статті 33 Закону України "Про оренду землі") також повинен усвідомлювати необхідність документального підтвердження виконання такого обов`язку. У свою чергу, направлення листа рекомендованою кореспонденцією на дійсну адресу є достатнім для того, щоб вважати повідомлення належним, оскільки отримання зазначеного листа адресатом перебуває поза межами контролю відправника, у даному випадку AT "Укрпошта" (висновок Великої Палати Верховного Суду, викладений у постанові від 25.04.2018 р. у справі №800/547/17, у справі № 24/260-23/52-6, від 21.01.2021 р. у справі №910/16249/19, від 18.03.2021 р. у справі №911/3142/19, від 19.05.2021 р. у справі №910/16033/20, від 07.02.2024 р. у справі №904/853/23).
Виходячи з принципу добросовісності переговорів сторін орендних правовідносин, відтвореного у положеннях статті 33 Закону України "Про оренду землі", таке повідомлення повинно бути реалізовано у спосіб, який передбачав би можливість його вчасного отримання орендодавцем, обізнаність щодо руху та стану відправлення, та пред`явлення доказів на підтвердження виконання даної операції.
Разом з тим судом встановлено, що на адресу товариства був направлений лист-повідомлення від орендодавця ОСОБА_1 від 27.01.2025р., в якому він висловив відсутність наміру надалі продовжувати строк дії орендних відносин з ТОВ "Західна агровиробнича компанія" щодо належної йому на праві власності земельної ділянки з кадастровим номером 5624288800:04:002:0292. 
Доводи позивача про те, що ОСОБА_1 не надав відповіді саме на лист ТОВ "Західна агровиробнича компанія" щодо реалізації переважного права на укладення відповідного договору оренди землі на новий строк на увагу не заслуговують, так як не спростовують відсутність у відповідача наміру продовжувати договірні правовідносини з позивачем як орендарем, про що він його повідомив.
Зазначене чітко та послідовно підтверджує безпідставність тверджень позивача щодо порушення його прав, оскільки ОСОБА_1 до спливу строку договору оренди землі повідомив позивача про небажання поновлювати, продовжувати, переукладати, укладати в новій редакції договір оренди землі або в будь-який інший спосіб надавати йому право користування належною йому земельною ділянкою.
Лист орендодавця є достатнім підтвердженням відмови орендодавця від подальшої пролонгації відповідного договору на новий строк. 
Окрім того, запропонований позивачем до укладення проект додаткової угоди до договору оренди землі містить інші умови, аніж сам договір оренди, та позивачем запропоновано доповнити такий договір новими пунктами. 
Згідно ч.1 ст.638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
Тобто для включення до договору оренди землі нових положень, запропонованих позивачем, необхідна згоди обидвох сторін правочину та у разі недосягнення домовленості щодо істотних умов договору переважне право на укладення договору оренди землі припиняється (ч.4 ст.33 Закону України "Про оренду землі"). 
Подібних висновків Верховний Суд дійшов у своїх постановах від 21 березня 2024 року у справі № 604/423/23, від 08 березня 2024 року у справі № 604/425/23, від 08 травня 2024 року у справі № 604/483/23.
Доводи позивача про те, що він виконав всі визначені статтею 33 Закону України "Про оренду землі" умови щодо реалізації свого переважного права перед іншими особами на укладення договору оренди землі на новий строк, однак орендодавець не повідомив про намір укласти договір з іншим орендарем, є необґрунтованими, оскільки лист-повідомлення про намір продовжити договір землі було направлено позивачем з порушенням встановленого договором оренди землі строку, окрім того у визначений законом строк сторони договору оренди землі не дійшли згоди щодо укладення додаткової угоди до нього, і орендодавець завчасно повідомила орендаря про відмову в їх продовженні, що підтверджується відповідним листом.
Одночасно при вирішенні спору суд приймає до уваги що позивачем не надано доказів користування позивачем спірною земельною ділянкою після закінчення умов договору.
Окрім того, як вже вище зазначалося, згідно ч.1 ст.33 Закону України «Про оренду землі» після закінчення строку, на який було укладено договір оренди землі, орендар, який належно виконував обов`язки за умовами договору, має переважне право перед іншими особами на укладення договору оренди землі на новий строк.
Так, згідно п.11 договору оренди землі від 02.04.2014 р. орендна плата вноситься до 31 грудня кожного року, та з досліджених судом доказів встановлено, що сплата орендної плати здійснювалась позивачем з порушенням вищевказаного строку, зокрема, орендну плату за 2023 рік було сплачено 23.01.2024 року, за 2022 рік – 15.02.2023 року, що підтверджується видатковим касовим ордером. 
Таким чином, доводи позивача про наявність у нього переважного право на укладення договору оренди земельної ділянки на новий строк у зв`язку з належним виконання ним умов договору не відповідають дійсності та підлягають спростуванню. 
Відповідно до ст.3 ЦК України загальними засадами цивільного законодавства є, крім іншого, свобода договору.
Згідно ч.1 ст.627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.
Згідно ч.4 ст.373 ЦК України власник земельної ділянки має право використовувати її на свій розсуд відповідно до її цільового призначення.
Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі (ст.203 ч.3 ЦК України).
Аналізуючи вищевказане, суд дійшов переконання, що для реалізації переважного права необхідна наявність двох складових в їх сукупності - дотримання встановленої законом процедури та наявності волевиявлення сторін.
Водночас судом встановлено, що позивачем було порушено процедуру повідомлення орендодавця про намір скористатись переважним правом на поновлення договору оренди, оскільки повідомлення про намір скористатись переважним правом на поновлення договору оренди, виходячи з умов договору, повинно було бути надіслано орендодавцю до 04.01.2025 р., однак позивач як орендар, який бажав скористатися переважним правом на укладення договору оренди на новий строк, пропустив цей строк і звернувся до орендодавця із таким повідомленням лише 18.02.2025 р., що унеможливлює задоволення позову.
Аналогічні висновки у подібних правовідносинах викладено в постанові Верховного Суду від 30.04.2025 р. у справі №172/1520/23.
З досліджених доказів судом достовірно встановлено, що у відповідача ОСОБА_1 було відсутнє волевиявлення на пролонгацію договору оренди землі на новий строк, про що він завчасно повідомив позивача.
Водночас, наявність незгоди орендодавця щодо поновлення договору оренди земельної ділянки згідно з положеннями ч.5 ст.33 Закону України "Про оренду землі" виключає можливість визнання поновленим попереднього договору в обраний позивачем спосіб.
До аналогічних висновків дійшов Верховний Суд у постановах від 21.01.2020 у справі №379/1354/18, від 25.03.2020 у справі 379/1439/18, від 15.02.2023 у справі №399/295/11, від 15.05.2023 у справі №693/137/22.
Також Верховний Суд неодноразово звертав увагу на те, що переважне право орендаря на укладення договору оренди землі на новий строк не може домінувати над виключним правом орендодавця, як власника земельної ділянки, щодо користування та розпорядження нею на власний розсуд після закінчення строку дії договору оренди землі.
Такий висновок викладений у постановах Верховного суду від 28.05.2024 у справі №604/648/23, від 12.04.2024 у справі №131/970/23.
Крім того, направлення орендарем пропозиції про продовження відносин оренди не є безумовною підставою для їх поновлення між сторонами у разі відсутності волевиявлення орендодавця на продовження договору оренди.
Подібний висновок міститься у постанові Верховного Суду від 31 січня 2025 року в справі № 604/646/23 (провадження № 61-1814св24). 
Відповідно до статті 598 ЦК України зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом.
За приписами статті 31 Закону України "Про оренду землі" договір оренди землі припиняється в разі закінчення строку, на який його було укладено.
Згідно зі статтями 317, 319 ЦК України саме власнику належить право розпоряджатися своїм майном за власною волею.
В ході судового розгляду не встановлено наявність у позивача суб`єктивного матеріального права та охоронюваного законом інтересу на захист якого подано позов, зокрема, щодо порушення переважного права ТОВ "Західна агровиробнича компанія", оскільки ОСОБА_1 у встановленому законом порядку вказав на відсутність наміру продовжувати договірні відносини з оренди землі з позивачем, що беззаперечно свідчить про відсутність його волевиявлення на поновлення договору оренди землі чи укладення на новий строк з позивачем.
Встановивши відсутність волевиявлення ОСОБА_1 на продовження договору оренди землі, у зв`язку з його бажанням як власника землі самостійно користуватися земельною ділянкою, суд, врахувавши положення ст.33 Закону України "Про оренду землі", дійшов до висновку про те, що переважне право ТОВ "Західна агровиробнича компанія" на укладення з ОСОБА_1 договору оренди землі на новий строк є припиненим і не підлягає захисту.
Водночас суд зауважує, що укладення ОСОБА_1 нового договору оренди землі з іншим орендатором не порушує переважне право ТОВ "Західна агровиробнича компанія", оскільки дія попереднього договору оренди землі закінчилася 04.04.2025 року, а новий договір укладений відповідачами вже після його припинення, а саме 04.04.2025 року.
Відповідно до статей 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.
Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання (стаття 80 ЦПК України).
Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів) (стаття 89 ЦПК України).
Проаналізувавши матеріали справи, вимоги чинного законодавства, суд приходить до висновку, що позивач не підтвердив наявність у нього порушеного переважного права на укладення договору оренди землі за умови доведення порушення позивачем процедури повідомлення орендодавця про намір скористатись переважним правом на поновлення договору оренди та відсутності згоди власника земельної ділянки на продовження орендних відносин, відтак позов задоволенню не підлягає.
На підставі викладеного та керуючись ст.ст.12, 76, 81, 83, 89, 141, 263, 264, 265, 354 ЦПК України, -

у х в а л и в :

В задоволенні позову ТОВ «Західна агровиробнича компанія» (місцезнаходження: м.Дубно, провул.Центральний, 1 Дубенський район Рівненської області, код ЄДРПОУ 41099127) до ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ), ПП «Хорівське» (місце знаходження юридичної особи: с.Хорів, вул.Шкільна, 11, Рівненського району Рівненської області, код ЄДРПОУ 30716489), ТОВ «РСН-ТРЕЙД» (місце знаходження юридичної особи: м.Рівне, вул.Млинівська, 18, офіс 401, Рівненського району Рівненської області, код ЄДРПОУ 40856399) про визнання укладеною додаткової угоди до договору оренди землі, визнання відсутнім права оренди земельної ділянки та скасування державної реєстрації права оренди земельної ділянки - відмовити.  

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Рівненського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 ЦПК України.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено 29.05.2026.

  Суддя Острозького районного суду	  Венгерчук А.О.