ПЕРШИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 
21 травня 2026 року справа №200/484/26 

м. Дніпро

Перший апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого Блохіна А.А., суддів Геращенко І.В., Казначеєва Е.Г., розглянув в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області на додаткове рішення Донецького окружного адміністративного суду від 03 квітня 2026 року у справі № 200/484/26 (головуючий І інстанції Христофоров А.Б.) за заявою ОСОБА_1 про стягнення судових витрат на професійну правничу допомогу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії, -

У С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області, в якому просив суд: визнати протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного Фонду України в Донецької області щодо відмови в проведенні нарахування та виплати мені - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , пенсії як особі з інвалідністю ІІІ групи за період з 01.08.2025 року по 15.12.2025 року, продовження проведення виплати мені пенсії як особі з інвалідністю ІІІ групи у встановлених діючим законодавством розмірі та строки, а також поновлення відомостей щодо мене як отримувача відповідних пенсійних виплат в Єдиній інформаційній системі соціальної сфери; зобов`язати Головне управління Пенсійного Фонду України в Донецької області провести нарахування та виплату мені - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , пенсії як особі з інвалідністю ІІІ групи за період з 01.08.2025 року по 15.012.2025 року, продовження проведення виплати мені пенсії як особі з інвалідністю ІІІ групи у встановлених діючим законодавством розмірі та строки, а також поновлення відомостей щодо мене як отримувача відповідних пенсійних виплат в Єдиній інформаційній системі соціальної сфери.
Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 23 березня 2026 року по справі №200/484/26 адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії, - задоволено.
Визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного Фонду України в Донецької області щодо відмови у поновленні нарахування та виплати ОСОБА_1 пенсії як особі з інвалідністю ІІІ групи з 01.08.2025 року у встановлених діючим законодавством розмірах та строки, а також поновлення відомостей щодо ОСОБА_1 як отримувача відповідних пенсійних виплат в Єдиній інформаційній системі соціальної сфери.
Зобов`язано Головне управління Пенсійного Фонду України в Донецької області поновити з 01.08.2025 року нарахування та виплату ОСОБА_1 пенсії як особі з інвалідністю ІІІ групи з поновленням відомостей щодо ОСОБА_1 як отримувача відповідних пенсійних виплат в Єдиній інформаційній системі соціальної сфери та нарахувати та виплатити заборгованості з пенсійних виплат з 01.08.2025 року.
Стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 1331 (одна тисяча триста тридцять одна) гривня 20 копійок.
24 березня 2026 року від ОСОБА_1 до суду надійшла заява в якій позивач просив: ухвалити додаткове рішення у даній справі та стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного Фонду України в Донецької області на користь позивача судові витрати на професійну правничу допомогу у сумі 20 000 грн. 
В обґрунтування вказаної заяви зазначив, що у зв`язку з підготовкою та захистом у судовому порядку своїх прав у даній справі позивачем понесені судові витрати у вигляді оплати витрат на професійну правничу допомогу. Так, 19.01.2026 року між позивачем та адвокатом Щербініним Є.М. укладено договір про надання правничої допомоги, згідної якого останнього уповноважено бути представником позивача з наданням певного обсягу повноважень (п.1.1. Договору), у тому числі представляти в суді у всіх інстанціях інтереси позивача за даною позовною заявою. Оплата за ці послуги відповідно до п.4.1 Договору та додатком № 1 складає 20 000 гривень. Додатком № 2 до даного договору визначено обсяг послуг, які адвокат зобов`язався надати у зв`язку з наданням правової оцінки законності звільнення позивача, підготовкою позовної заяви та розглядом справи у суді. Оплата та цим договором проведена позивачем адвокату 19.01.2026 року відповідно до додатку № 1 до договору, акту про оплату послуг, згідно якого позивач сплатив адвокату за надану правничу допомогу 20 000 грн. Вказана сума є фіксованою та зміні не підлягає. Таким чином, судові витрати, які поніс позивач, складаються зі сплати витрат на професійну правничу допомогу у сумі 20 000 грн.
Додатковим рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 03 квітня 2026 року у справі № 200/484/26 заяву ОСОБА_1 про ухвалення додаткового судового рішення – задовольнено частково. Стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області на користь ОСОБА_1 витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 3000 (три тисячі) гривень, 00 копійок.
Відповідач не погодився з рішенням суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати оскаржене додаткове рішення та прийняти нове рішення про відмову у задоволенні заяви про ухвалення додаткового судового рішення. 
В обґрунтування апеляційної скарги зазначено практично ті самі доводи якими обгрунтовано відзив на позовну заяву. 
Справу розглянуто в порядку письмового провадження у відповідності до ст. 311 КАС України.
Відповідно до вимог ч. 1,2 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права. 
Колегія суддів заслухала доповідь судді-доповідача, перевірила матеріали справи, вивчила доводи апеляційної скарги, і дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав. 
Згідно ч. 1 ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України, при задоволені позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрат, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
Згідно ч. 3 ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України, при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору.
Згідно ч. 3 ст. 132 цього Кодексу до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) сторін та їхніх представників, що пов`язані із прибуттям до суду; 3) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертиз; 4) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 5) пов`язані із вчиненням інших процесуальних дій або підготовкою до розгляду справи.
За ч. 7 ст. 139 вказаного Кодексу розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).
Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.
Згідно ч.ч. 1 - 4 ст. 134 КАС України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.
За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.
Для цілей розподілу судових витрат:
1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;
2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
При цьому відповідно до ч. 5 ст. 134 Кодексу адміністративного судочинства України, розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:
1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);
2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);
3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;
4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
Згідно з ч.ч. 6 та 7 ст. 134 КАС України у разі недотримання вимог частини п`ятої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.
Обов`язок доведення не співмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.
Положеннями статті 59 Конституції України закріплено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав.
Відповідно до статті 16 КАС України учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво в суді, як вид правничої допомоги, здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом.
Правові засади організації і діяльності адвокатури та здійснення адвокатської діяльності в Україні визначає Закон України “Про адвокатуру та адвокатську діяльність”.
За визначенням, що міститься у пункті 4 частини першої статті 1 Закону України “Про адвокатуру та адвокатську діяльність”, договором про надання правової допомоги є домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.
Пунктом 9 ч. 1 ст. 1 Закону України “Про адвокатуру та адвокатську діяльність” встановлено, що представництво - вид адвокатської діяльності, що полягає в забезпеченні реалізації прав і обов`язків клієнта в цивільному, господарському, адміністративному та конституційному судочинстві, в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами, прав і обов`язків потерпілого під час розгляду справ про адміністративні правопорушення, а також прав і обов`язків потерпілого, цивільного відповідача у кримінальному провадженні.
Інші види правової допомоги - види адвокатської діяльності з надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правового супроводу діяльності клієнта, складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру, спрямованих на забезпечення реалізації прав, свобод і законних інтересів клієнта, недопущення їх порушень, а також на сприяння їх відновленню в разі порушення (п. 6 ч. 1 ст. 1 Закону України “Про адвокатуру та адвокатську діяльність”).
Адвокат, який здійснює адвокатську діяльність індивідуально, є самозайнятою особою (частина перша статті 13 Закон України “Про адвокатуру та адвокатську діяльність”).
Відповідно до статті 19 Закону України “Про адвокатуру та адвокатську діяльність” видами адвокатської діяльності, зокрема, є: надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правовий супровід діяльності юридичних і фізичних осіб, органів державної влади, органів місцевого самоврядування, держави; складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру; представництво інтересів фізичних і юридичних осіб у судах під час здійснення цивільного, господарського, адміністративного та конституційного судочинства, а також в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами.
Правова допомога є багатоаспектною, різною за змістом, обсягом та формами і може включати консультації, роз`яснення, складення позовів і звернень, довідок, заяв, скарг, здійснення представництва, зокрема в судах та інших державних органах, захист від обвинувачення тощо, а договір про надання правової допомоги укладається на такі види адвокатської діяльності як захист, представництво та інші види адвокатської діяльності.
За змістом статті 30 Закон України “Про адвокатуру та адвокатську діяльність” гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту.
Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги.
При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.
Як убачається з матеріалів справи, у заяві про стягнення судових витрат позивач ставив питання про стягнення на його користь витрат, понесених ним на правничу допомогу, у розмірі 20 000,00 грн.
Обґрунтовуючи понесені витрати, позивач долучив до указаної заяви докази, а саме: 
копію Договору про надання правничої допомоги від 19.01.2026 року, предметом якого є надання ОСОБА_1 (клієнту) правничої допомоги, а також надання допомоги в адміністративній справі за його позовом, в пункті 4.1 Договору зазначено, що за послуги, що надаються Адвокатом у відповідності із умовами даного Договору та Додатком №1, Клієнт сплачує Адвокату гонорар у розмірі, визначеному додатками №1 та №2 до договору; 
Додаток №1 до Договору від 19.01.2026 року, в якому зазначено, що сторони за цим договором домовились, що вартість послуг (гонорар) адвоката за договором про надання правничої допомоги від 19.01.2026 року щодо підготовки позовної заяви до Донецького ОАС про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання ГУ ПФУ в Донецькій області вчинити певні дії, стягнення судових витрат, та участі в розгляді справи судами всіх інстанцій в якості представника позивача, становить 20 000 гривень 00 копійок. Додатково до гонорару клієнт оплачує адвокату додаткові витрати для виконання послуг (судовий збір, вартість проведення судових експертиз та оплату вартості висновків фахівців, поштові, транспортні та командировочні витрати). Оплата послуг адвоката здійснюється на умовах 100% попередньої оплати.;
Акт про оплату послуг відповідно до Додатку №1 до Договору про надання правничої допомоги від 19.01.2026 року, в якому зазначено, що Клієнт сплатив адвокату Щербініну Є.М. на умовах договору про надання правничої допомоги від 24.09.2025 року та додатку №1 до даного договору, гонорар за надання адвокатом послуг щодо підготовки позовної заяви до Донецького ОАСК про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання ГУ ПФУ в Донецькій області вчинити певні дії, стягнення судових витрат, та участі в розгляді справи судами всіх інстанцій в якості представника позивача, на умовах 100% попередньої оплати у розмірі 20 000 гривень. Адвокат Щербінін Є.М. отримав від Клієнта у якості оплати за вищевказані послуги та послуги, які будуть надані ним під час судового розгляду даної справи на всіх стадіях її розгляду, гонорар у сумі 20 000 гривень, що підтверджується цим актом, який надається клієнту у підтвердження сплати гонорару. Сторони засвідчують, що передана адвокату сума гонорару є фіксованою та не підлягає коригуванню в залежності від наслідків розгляду справи та обсягу наданих послуг адвокатом;
Додаток №2 до Договору про надання правничої допомоги від 19.01.2026 року;
свідоцтво про право заняття адвокатською діяльністю від 26 жовтня 2021 року серії ПТ №3943 видане Радою адвокатів Полтавської області на підставі рішення від 26 жовтня 2021 року №12; 
ордер про надання правничої допомоги серії ВІ № 1367092.
В даному випадку суд вважає, що визначена та погоджена у договорі вартість правничої допомоги в сумі 20000,00 грн. не є співмірною з обсягом та характером наданих послуг та складністю справи.
Суд не оспорює права адвоката та клієнта самостійно визначати та погоджувати вартість наданих послуг, однак лише обсяг наданих послуг не є тим визначальним критерієм в розумінні ч. 5 ст. 137 КАС України, який є необхідним при визначенні загальної вартості таких витрат.
Суд зауважує, що при розгляді справи судом питання про відшкодування витрат на правничу допомогу учасники справи викладають свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення, міркування щодо процесуальних питань у заявах та клопотаннях, а також запереченнях проти заяв і клопотань і саме зацікавлена сторона має вчинити певні дії, спрямовані на відшкодування з іншої сторони витрат на професійну правничу допомогу, а інша сторона має право на відповідні заперечення проти таких вимог, що виключає ініціативу суду з приводу відшкодування витрат на професійну правничу допомогу одній із сторін без відповідних дій з боку такої сторони (саме така позиція викладена в постанові Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 року у справі №755/9215/15-ц).
За правилами оцінки доказів, встановлених ст. 90 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили.
Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), що міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
Вирішуючи питання обґрунтованості розміру заявлених позивачем витрат на професійну правничу допомогу та пропорційності їх складності правовому супроводу справи у КАС, суд враховує таке.
Велика Палата Верховного Суду вказала на те, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (пункт 21 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 у справі № 755/9215/15-ц).
Ключовим критерієм під час розгляду питання щодо можливості стягнення “гонорару успіху” у справі яка розглядається є розумність заявлених витрат. Тобто розмір відповідної суми має бути обґрунтованим. Крім того, підлягає оцінці необхідність саме такого розміру витрат.
Зокрема, суд враховує те, що дана справа є справою незначної складності, що розглядається судом в порядку спрощеного позовного провадження (без виклику сторін). Крім того суд вказує на те, що дана справа не характеризується наявністю виключної правової проблеми, не вимагає встановлення значного обсягу фактичних обставин, що потребувало б подання великої кількості доказів та вжиття дій щодо їх збирання, тобто вивчення та оформлення позовної заяви не вимагало для адвоката витрачання значного часу та зусиль.
За таких обставин суд першої інстанції за наслідками здійсненої оцінки розміру судових витрат, понесених позивачем у зв`язку з розглядом цієї справи через призму критеріїв, встановлених частиною п`ятою статті 134, частиною дев`ятою статті 139 КАС України, керуючись принципом справедливості та виходячи із фактичного обсягу наданих адвокатом послуг правової допомоги, характером та предметом даного спору, дійшов до висновку про можливість зменшення розміру витрат в даній справі до 3000,00 грн. Суд вважає, що така сума компенсації судових витрат в повній мірі відповідатиме критеріям співмірності та вимогам розумності.
Таким чином, за результатами розгляду справи на користь позивача належить стягнути понесені ним витрати на професійну правничу допомогу в сумі 3000,00 грн. за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.
З огляду на вищевикладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов вірного висновку про часткове задоволення заяви про ухвалення додаткового рішення у справі.
Статтею 316 КАС України визначено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Ураховуючи наведене, колегія суддів не знаходить правових підстав для задоволення апеляційної скарги і відповідно для скасування оскаржуваного судового рішення, оскільки судом першої інстанції правильно встановлено обставини справи, судове рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права, правові висновки суду першої інстанції скаржником не спростовані.
Керуючись 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ :

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області на додаткове рішення Донецького окружного адміністративного суду від 03 квітня 2026 року у справі № 200/484/26 - залишити без задоволення. 
Додаткове рішення Донецького окружного адміністративного суду від 03 квітня 2026 року у справі № 200/484/26 - залишити без змін. 
Повне судове рішення складено 21 травня 2026 року.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її підписання та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення в порядку, передбаченому ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя А.А. Блохін 

Судді І.В. Геращенко

Е.Г. Казначеєв