справа № 278/1303/26

З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 червня 2026 року       м. Житомир

Житомирський районний суд Житомирської області в складі головуючого судді Віктора Мокрецького, за участю секретаря Анастасії Юзюк, розглянув цивільну справу за позовом  ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу та стягнення аліментів, 

В С Т А Н О В И В :

Позивачка звернулася до суду з вище вказаною заявою згідно якої просила розірвати шлюб укладений між нею й відповідачем та стягувати аліменти на утримання спільних дітей сторін. 
У обґрунтування позовних вимог вказала, що перебуває у зареєстрованому шлюбі з відповідачем за час якого у сторін народились діти. Наразі заявниця спільне життя з відповідачем не веде, шлюбних стосунків не підтримує, примирення між сторонами, на її думку, неможливе. Окрім цього, за словами позивачки, відповідач не надає останній у добровільному порядку матеріальну допомогу на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_3 та повнолітнього сина ОСОБА_4 , який навчається за денною формою навчання у закладі вищої освіти у зв`язку з чим потребує матеріальної допомоги на своє утримання. 
За вказаних обставин, заявниця просить позов задовольнити, розірвати шлюб, укладений між сторонами, та стягувати кошти на утримання малолітньої дитини у розмірі 1/6 частки від заробітку (доходу) відповідача, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи із дня пред`явлення даного позову і до досягнення дитиною повноліття і на утримання повнолітньої дитини 1/6 частки від заробітку (доходу) відповідача, але не менше прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на період навчання до досягнення хлопцем 23 років.
Розгляд справи вирішено проводити за правилами спрощеного позовного провадження без проведення судового засідання і, відповідно, без фіксації його перебігу та заперечень щодо такого порядку від учасників не надходило і судом не встановлено.
Відповідач, у свою чергу, будучи належним чином повідомленим про існування цього спору, відзиву на позовну заяву не подавав та будь-яким іншим чином свого ставлення щодо заявлених вимог не висловив. Враховуючи такі фактичні обставини справи та приймаючи до уваги положення ч. 1 ст. 280 ЦПК України, судом вирішено проводити розгляд справи в заочному порядку.
Дослідивши матеріали справи судом встановлені наступні фактичні обставини і відповідно ним правовідносини.
01 червня 2007 між сторонами зареєстрований шлюб.
ІНФОРМАЦІЯ_1 народився ОСОБА_5 батьками якого є ОСОБА_2 та ОСОБА_1 .
ІНФОРМАЦІЯ_2 народився ОСОБА_6 батьками якого є ОСОБА_2 та ОСОБА_1 .
Відповідно до довідки Вінницького національного медичного університету ім. М.І. Пирогова № 05/1821 від 27 лютого 2026 року ОСОБА_5 є студентом 1 курсу денної форми навчання медичного факультету № 1 за спеціальністю «Медицина». Строк навчання останнього у вказаному закладі вищої освіти з 01 вересня 2025 року до 30 червня 2031 року.
Правовідносини між сторонам врегульовані наступними положеннями законодавства України.
Згідно ст. 51 Конституції України та ст. 24 Сімейного Кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді дружини і чоловіка, примушування до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст. 16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання.
За приписами ч. 3 ст. 56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до збереження шлюбних відносин є порушенням права чоловіка, дружини на свободу та особисту недоторканість.
Шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду (ч. 2 ст. 104 СК України; ч. 3 ст. 105 СК України; ч. 1 ст. 110 СК України). Суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу.
Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них
В усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини (частина перша статті 3 Конвенції Організації Об`єднаних Націй про права дитини від 20 листопада 1989 року).
Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування (стаття 18 Конвенції про права дитини).
Держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини (частини перша та друга статті 27 Конвенції про права дитини).
Сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою (частина друга статті 51 Конституції України).
Кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного та соціального розвитку (стаття 8 Закону України "Про охорону дитинства").
Батьки зобов`язані утримувати дитину до її повноліття (ст. 180 СК України).
Способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина (ч. 1, 3 ст. 181 СК України).
При визначенні розміру аліментів суд, враховує стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку (ст. 182 СК України). 
Аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви (ст. 191 ЦПК).
Відповідно до ч. 1 ст. 199 Сімейного кодексу України якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу.
Згідно з положенням ч. 1 ст. 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу.
Проаналізувавши фактичні обставини справи та норми законодавства, якими врегульовані дані правовідносини, суд дійшов висновку про наявність підстав для часткового задоволення позову з огляду на наступне.
Як встановлено у ході розгляду справи, шлюбні стосунки між сторонами припинені, примирення та збереження шлюбу, на переконання суду, неможливе.
Щодо інших вимог суд зазначає, що освітлені раніше фактичні обставини справи дають достатні підстави для задоволення вимог про стягнення з відповідача на користь позивачки аліментів на утримання спільних дітей сторін у заявленому розмірі. 
Водночас, суд звертає увагу ОСОБА_1 на те, що положення ч. 2 ст. 182 СК України, якою визначений мінімальний рекомендований розмір аліментів саме у розмірі прожиткового мінімуму, можуть бути застосовані виключно до дитини. Натомість ОСОБА_5 , в розумінні закону, не може вважатись дитиною, оскільки досяг повноліття станом на день звернення ОСОБА_1 з цим позовом. З огляду на викладене, позов підлягає частковому задоволенню.
У порядку ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивачки слід стягнути сплачений нею в межах цього провадження судовий збір. Окрім цього, в дохід держави підлягає до стягнення також судовий збір за позовну вимогу щодо стягнення аліментів, від сплати якого відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» позивачка звільнена при зверненні до суду.
На підставі вищевикладеного, керуючись ст. ст. 263-265 ЦПК України, суд, 

У Х В А Л И В :

Позов задовольнити частково.
Розірвати шлюб між ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженцем села міста Касімов Рязанської області Російська Федерація, громадянином України ( АДРЕСА_1 , код платника податків НОМЕР_1 ) та ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , уродженкою села Пряжів Житомирського району Житомирської області, громадянкою України ( АДРЕСА_2 , код платника податків НОМЕР_2 ), зареєстрований 01 червня 2007 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Житомирі Хмельницького міжрегіонального управління Міністерства юстиції України, за актовим записом № 656.
Стягувати щомісячно з ОСОБА_2 на користь та ОСОБА_1 аліменти на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_6 ( ІНФОРМАЦІЯ_5 ) в розмірі 1/6 частини усіх його видів заробітку (доходів), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, починаючи з 13 березня 2026 року та до досягнення дитиною повноліття.
Стягувати щомісячно з ОСОБА_2 на користь та ОСОБА_1 аліменти на утримання повнолітнього сина ОСОБА_5 ( ІНФОРМАЦІЯ_6 ) в розмірі 1/6 частини усіх видів заробітку (доходів) відповідача, починаючи з 13 березня 2026 року та до закінчення ОСОБА_5 навчання, але не більше ніж до досягнення ним 23-х річного віку.
Допустити негайне виконання рішення в частині стягнення аліментів в межах сум платежу за один місяць.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір в сумі 1 331 (одна тисяча триста тридцять одна) гривня 20 копійок.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір в сумі 2 662 (дві тисячі шістсот шістдесят дві) гривні 40 копійок.
Рішення може бути оскаржено шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Житомирського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.
Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Повний текст рішення складений 29 червня 2026 року.

Суддя          Віктор Мокрецький