Номер провадження: 22-ц/813/5446/26 
Справа № 493/2046/24
Головуючий у першій інстанції Тітова Т. П.
Доповідач Сєвєрова Є. С.

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04.06.2026 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі колегії суддів:
Сєвєрової Є.С. (суддя – доповідач), 
Вадовської Л.М., Таварткіладзе О.М., 
за участю секретаря Малюти Ю.С.,
учасники справи:
позивач - ОСОБА_1 , 
відповідач - ОСОБА_2 , 
треті особи, що не заявляють самостійних вимог на предмет спору - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , 
розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційні скарги ОСОБА_1 та ОСОБА_4 на ухвалу Балтського районного суду Одеської області від 13 лютого 2026 року у складі судді Тітової Т.П., 

встановив:

2. Описова частина
Короткий зміст позовних вимог

ОСОБА_1 звернулась до суду із позовом до ОСОБА_2 , треті особи, що не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору – ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про стягнення грошової компенсації за відчужене спадкове майно.

Короткий зміст заяви про призначення експертизи 
16.01.2026 року представником відповідача подано клопотання про призначення судової транспортно-товарознавчої експертизи, на вирішення якої просить поставити такі питання:
- визначити технічний стан колісного транспортного засобу, а саме DAF 95 XF 430, 2001 року, колір білий, номер кузова НОМЕР_1 , державний реєстраційний номер НОМЕР_2 (теперішній номер НОМЕР_3 ), об`єм двигуна та повну масу ТЗ, кузов)?
- визначити ринкову вартість колісного транспортного засобу, а саме DAF 95 XF 430, 2001 року, колір білий, номер кузова НОМЕР_1 , державний реєстраційний номер НОМЕР_2 (теперішній номер НОМЕР_3 ) на дату відчуження ТЗ, а саме 29.09.2023 року?
- визначити середню ринкову вартість колісного транспортного засобу, а саме DAF 95 XF 430, 2001 року, колір білий, номер кузова кузова НОМЕР_1 , державний реєстраційний номер НОМЕР_2 (теперішній номер НОМЕР_3 ) на дату відчуження ТЗ, а саме 29.09.2023 року (дане питання потрібно вирішувати у випадку неможливості визначити ринкову вартість колісного транспортного засобу)?
Проведення експертизи просила доручити експертам Одеського науково-дослідного експертно-криміналістичного центру МВС України.
Крім того, 16.01.2026 від представника відповідача надійшла заява про долучення доказів до матеріалів справи, та долучено фотознімки транспортного засобу DAF 95 XF 430, лист Головного сервісного центру МВС регіонального сервісного центру ГСЦ МВС в м. Києві та свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу.
Клопотання вмотивоване тим, що сторона відповідача не погоджується з консультативним висновком, який надано стороною позивача, оскільки в матеріалах справи відсутній звіт, відсутня судова експертиза. ТОВ «АН ДІОН ВЕСТ» не мав відповідного діючого сертифіката на дату дослідження КТЗ, тобто 29.09.2023, таким чином не був суб`єктом оціночної діяльності. Спеціаліст ТОВ «АН ДІОН ВЕСТ» не попереджався про кримінальну відповідальність. Отже, вказана позивачем сума 886900 грн підлягає підтвердженню або коригуванню у зв`язку з чим необхідно провести експертизу. А клопотання про долучення доказів вмотивоване тим, що вказані докази необхідні для проведення експертизи.
Короткий зміст ухвали суду першої інстанції, мотивування його висновків
Ухвалою Балтського районного суду Одеської області від 13 лютого 2026 року клопотання представника ОСОБА_2 - Саінчук А.О. про долучення доказів задоволено: поновлено процесуальний строк для подання до суду письмових доказів та долучено до матеріалів справи і визначено, що документи, які подала представник відповідача - адвокат Саінчук А.О., можуть бути використані як матеріали, необхідні для проведення експертизи: фотознімки транспортного засобу DAF 95 XF 430, лист Головного сервісного центру МВС регіонального сервісного центру ГСЦ МВС в м. Києві та свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу. 
Клопотання представника відповідача ОСОБА_2 - адвоката Саінчук А.О. про призначення судової автотоварознавчої експертизи у вказаній справі - задоволено. Призначено у справі судову автотоварознавчу експертизу, на вирішення якої поставлено такі питання:
- який технічний стан колісного транспортного засобу, а саме DAF 95 XF 430, 2001 року, колір білий, номер кузова НОМЕР_1 , державний реєстраційний номер НОМЕР_2 (теперішній номер НОМЕР_3 ), об`єм двигуна та повну масу Т3, кузов)?
- яка ринкова вартість колісного транспортного засобу, а саме DAF 95 XF 430, 2001 року, колір білий, номер кузова НОМЕР_1 , державний реєстраційний номер НОМЕР_4 (теперішній номер ВH1936ТО) на дату відчуження Т3, а саме 29.09.2023 року?
- яка середня ринкова вартість колісного транспортного засобу, а саме DAF 95 XF 430, 2001 року, колір білий, номер кузова НОМЕР_1 , державний реєстраційний номер НОМЕР_5 (теперішній номер НОМЕР_3 ) на дату відчуження Т3, а саме 29.09.2023 року (дане питання потрібно вирішувати у випадку неможливості визначити ринкову вартість колісного транспортного засобу)?
Проведення експертизи доручено експертам Одеського науково-дослідного експертно-криміналістичного центру МВС України за адресою: м. Одеса, вул. Прохорівська, 35. Попереджено експертів про кримінальну відповідальність згідно ст. ст. 384, 385 КК України за завідомо неправдивий висновок та відмову у виконанні покладених на них обов`язків. Надано експертній установі матеріали цивільної справи N? 493/2046/24. Зобов`язано відповідача ОСОБА_2 надати для проведення експертизи за вимогою експерта доступ до об`єкту дослідження. Витрати по проведенню експертизи покладено на відповідача ОСОБА_2 . Провадження у справі зупинено до отримання висновку експерта.
Короткий зміст вимог апеляційної скарги
Не погодившись з вищевказаною ухвалою суду, ОСОБА_1 та ОСОБА_4 подали апеляційні скарги.
У апеляційній скарзі ОСОБА_1 , посилаючись на порушення судом норм процесуального та неправильне застосування норм матеріального права, просить суд скасувати ухвалу Балтського районного суду Одеської області від 13 лютого 2026 року та направити справу для продовження розгляду в суді першої інстанції.

Апеляційна скарга ОСОБА_1 обгрунтована тим, що суд першої інстанції зобов?язав відповідача ОСОБА_2 забезпечити доступ до об?єкта дослідження для проведення судової автотоварознавчої експертизи за вимогою експерта. Однак, з 29 вересня 2023 року спірний транспортний перереєстрований на ОСОБА_5 , який не є учасником справи і не залучений до провадження. Відповідач не володіє транспортним засобом і не володіє правом розпоряджатися вказаним транспортним засобом, оскільки він не належить їй на праві власності чи іншим речовим правом. Відповідно, відповідач об?єктивно позбавлена можливості виконати вимогу суду щодо надання доступу до автомобіля для проведення експертного обстеження. У поданому клопотанні про призначення судової автотоварознавчої експертизи не наведено жодних доказів на підтвердження того, що об?єкт дослідження доступний для проведення експертного обстеження, а також не вказано, яким чином експерт зможе отримати фізичний доступ до автомобіля. Отже вимога суду про надання доступу до ТЗ відповідачем є неможливою до виконання, а призначення експертизи в умовах відсутності об?єкта дослідження призводить до невиправданого затягування судового розгляду справи. Скаржником надано до суду висновок експерта, який визначив ринкову вартість ТЗ на відповідну дату. Відповідачка мала повну можливість самостійно замовити автотоварознавчу експертизу та подати її як доказ, але замість цього ініціювала призначення нової експертизи, що призводить до невиправданого затягування розгляду справи та порушення принципу розумності строків.
Доводи скарги також мотивовані тим, що незважаючи на чітко викладені у запереченнях скаржника доводи щодо грубого порушення відповідачем вимог ст. 83 ЦПК України, суд першої інстанції не взяв ці аргументи до уваги та без належного обгрунтування долучив до матеріалів справи докази, подані відповідачем після закінчення встановленого законом строку. Суд не дослідив і не мотивував в ухвалі, чому порушення ст. 83 ЦПК України не тягне за собою наслідків у вигляді неприйняття таких доказів до розгляду. Відсутні будь-які висновки щодо поважності причин пропуску строку, непереборності об?єктивних перешкод чи наявності клопотання про поновлення строку з належним обгрунтуванням
У апеляційній скарзі ОСОБА_4 , посилаючись на порушення судом норм процесуального та неправильне застосування норм матеріального права, просить суд скасувати ухвалу Балтського районного суду Одеської області від 13 лютого 2026 року в частині призначення експертизи та зупинення провадження у справі та направити справу для продовження розгляду.
Апеляційна скарга ОСОБА_4 обгрунтована тим, що строк на подачу клопотання про призначення судової експертизи сплив, а суд першої інстанції порушив вимоги ЦПК України. Також в ухвалі від 13.02.2026 зупинено провадження по справі, однак в ухвалі немає жодних мотивів та посилань навіть на ЦПК України, з яких мотивів суд першої інстанції зупинив провадження по справі. В клопотанні представник відповідача визначив спосіб вирішення питань. Разом з тим, суд першої інстанції не визначив спосіб вирішення питань судовому експерту. Більш того, в питанні "Визначити технічний стан колісного транспортного засобу, а саме: DAF 95 XF 430. 2001 року, колір білий, номер кузова НОМЕР_1 , державний реєстраційний номер НОМЕР_4 (теперішній номер: НОМЕР_3 ) (об?єм двигуна та повну масу Т3, кузов, тощо)" є недоцільним вирішення, оскільки всі технічні характеристики визначені (зазначені) в свідоцтві про реєстрацію транспортного засобу.

Явка сторін в апеляційній інстанції

В судовому засіданні адвокат Дабіжа О.А., діюча від імені ОСОБА_1 , підтримала доводи їх апеляційної скарги та просила її задовольнити.
Адвокат Трубецька М.М., діюча від імені ОСОБА_4 , підтримала доводи їх апеляційної скарги та просила її задовольнити, заперечувала проти задоволення апеляційної скарги ОСОБА_1 ..
Адвокат Саінчук А.О., діюча від імені ОСОБА_2 , в судовому засіданні заперечувала проти задоволення апеляційних скарг ОСОБА_4 та ОСОБА_1 , та просила залишити без змін ухвалу суду першої інстанції.
ОСОБА_3 та її представник в судове засідання не з`явилися. Про дату, час і місце розгляду справи сповіщені належним чином. 
Статтею 372 ЦПК України передбачено, що апеляційний суд відкладає розгляд справи в разі неявки у судове засідання учасника справи, щодо якого немає відомостей про вручення йому судової повістки або за його клопотанням, коли повідомлені ним причини неявки буде визнано поважними.
Неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.
Таким чином, законодавець передбачив, що явка до апеляційного суду належним чином повідомленого учасника справи не є обов`язковою. Апеляційний суд може розглянути справу за відсутності її учасників. Апеляційний суд може відкласти розгляд справи у разі, коли причини неявки належним чином повідомленого учасника справи будуть визнані апеляційним судом поважними. Таким чином, з врахуванням конкретної ситуації по справі, вирішення питання про розгляд справи або відкладення розгляду справи віднесено до дискреційних повноважень апеляційного суду.
Європейський суд з прав людини в рішенні від 07 липня 1989 року у справі «Юніон Аліментаріа Сандерс С.А. проти Іспанії» зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.
Верховний Суд у постанові від 29 квітня 2020 року у справі № 348/1116/16-ц зазначив, що якщо сторони чи їх представники не з`явилися в судове засідання, а суд вважає, що наявних у справі матеріалів достатньо для розгляду справи та ухвалення законного і обґрунтованого рішення, він може, не відкладаючи розгляду справи, вирішити спір по суті. Відкладення розгляду справи є правом суду, основною умовою для якого є не відсутність у судовому засіданні сторін чи представників сторін, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні без їх участі за умови їх належного повідомлення про час і місце розгляду справи.
Виходячи з вищевказаного, враховуючи передбачені діючим процесуальним законодавством строки розгляду справи, неодноразове призначення прави до розгляду, баланс інтересів учасників справи у якнайшвидшому розгляді справи, освідомленість учасників справи про її розгляд, створення апеляційним судом під час розгляду даної справи умов для реалізації її учасниками принципу змагальності сторін, достатньої наявності у справі матеріалів для її розгляду, відсутність клопотань про відкладення розгляду справи, колегія суддів вважає можливим розглянути справу за відсутності її інших учасників.

3. Мотивувальна частина
Позиція апеляційного суду

Заслухавши суддю-доповідача, вислухавши пояснення учасників справи, які прийняли участь у судовому засіданні, обговоривши доводи апеляційних скарг та відзиву на них, дослідивши докази, що стосуються фактів, на які апелянти посилаються в апеляційних скаргах, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права при постановленні ухвали, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги ОСОБА_1 , ОСОБА_4 не підлягають задоволенню.

Доводи, за якими суд апеляційної інстанції погодився з висновками суду першої інстанції, та застосовані норми права

Відповідно до ч. ч. 1, 2, 6 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково наданими доказами та перевіряє законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. 
В суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.
Згідно з положеннями ч. ч. 1, 2 та 5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним та обґрунтованим. 
Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. 
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються яка на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
У частині першій ст. 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
Встановивши обставини справи, дослідивши та оцінивши усі надані сторонами письмові докази й наведені доводи за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про необхідність призначення у справі судову земельну-технічну (землевпорядну) експертизу, з огляду на наступне.
Відповідно до положень ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом.
Згідно з ч. 6 ст. 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Частиною першою статті 76 ЦПК України передбачено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (факті), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (ч. 1 ст. 77 ЦПК України).
Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (ст. 79 ЦПК України).
Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (ч. 1 ст. 80 ЦПК України).
Сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду.
Позивач, особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб, повинні подати докази разом з поданням позовної заяви.
Відповідач, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, повинні подати суду докази разом з подання відзиву або письмових пояснень третьої особи.
Якщо доказ не може бути поданий у встановлений законом строк з об`єктивних причин, учасник справи повинен про це письмово повідомити суд та зазначити: доказ, який не може бути подано; причини, з яких доказ не може бути подано у зазначений строк; докази, які підтверджують, що особа здійснила всі залежні від неї дії, спрямовані на отримання вказаного доказу.
У випадку визнання поважними причин неподання учасником справи доказів у встановлених законом строк суд може встановити додатковий строк для подання вказаних доказів.
Докази, не подані у встановлений законом або судом строк, до розгляду судом не приймаються, крім випадку, коли особа, яка їх подає, обґрунтувала неможливість їх подання у вказаний строк з причин, що не залежали від неї.
Статтями 102, 103, 104, 107 ЦПК України передбачено, що висновок експерта це докладний опис проведених експертом досліджень, зроблені у результаті них висновки та обґрунтовані відповіді на питання, поставлені експертові, складений у порядку, визначеному законодавством.
Предметом висновку експерта можуть бути дослідження обставин, які входять до предмета доказування та встановлення яких потребує наявних у експерта спеціальних знань. Предметом висновку не можуть бути питання права.
Висновок експерта може бути підготовлений на замовлення учасника справи або на підставі ухвали суду про призначення експертизи.
Відповідно до ст. 1 Закону України «Про судову експертизу» судова експертиза-це дослідження експертом на основі спеціальних знань матеріальних об`єктів, явищ і процесів, які містять інформацію про обставини справи, що перебуває у провадженні, зокрема, суду.
Судова експертиза призначається лише у разі дійсної потреби у спеціальних знаннях для встановлення фактичних даних, що входять до предмета доказування, тобто у разі, коли висновок експерта не можуть змінити інші засоби доказування.
Питання про призначення судової експертизи повинно вирішуватися лише після ґрунтовного вивчення обставин справи і доводів сторін щодо необхідності такого призначення.
Судом встановлено, що предметом позову є стягнення грошових коштів, що були отриманні після відчуження транспортного засобу, який входив до спадкової маси. В матеріалах справи міститься консультативний висновок щодо ринкової вартості рухомого майна. Однак, як вбачається з матеріалів справи сторони у справі не можуть дійти згоди щодо визначення вартості автомобіля. 
Представник відповідача не погоджувався з наявним в матеріалах справи консультативним висновком, тому звернувся до суду з вказаним клопотанням про призначення експертизи.
Відповідно до ч.1 ст.103 ЦПК України, суд призначає експертизу у справі за сукупності таких умов:
1) для з`ясування обставин, що мають значення для справи, необхідні спеціальні знання у сфері іншій, ніж право, без яких встановити відповідні обставини неможливо;
2) сторонами (стороною) не надані відповідні висновки експертів із цих самих питань або висновки експертів викликають сумніви щодо їх правильності.
Згідно ч.5 ст.103 ЦПК України, учасники справи мають право запропонувати суду питання, роз`яснення яких, на їхню думку, потребує висновку експерта.
Відповідно до ч.1 ст.104 ЦПК України, про призначення експертизи суд постановляє ухвалу, в якій зазначає підстави проведення експертизи, питання, з яких експерт має надати суду висновок, особу (осіб), якій доручено проведення експертизи, перелік матеріалів, що надаються для дослідження, та інші дані, які мають значення для проведення експертизи.
Призначення експертизи є одним із способів доказування по справі.
У разі, коли необхідність експертного висновку обумовлена обставинами, викладеними у позовній заяві, чи поданими доказами, суд має призначити експертизу, враховуючи при цьому думку осіб, які беруть участь у справі.
Колегія суддів критично відноситься до доводів апелянта, щодо порушення його права на розгляд і вирішення спору протягом розумного строку, оскільки саме по собі призначення в справі експертизи не свідчить про намагання сторони, яка заявила відповідне клопотання, затягнути розгляд справи. Крім того, чинним законодавством визначено строки проведення судових експертиз.
Доводи апелянта про те, що вирішити питання, поставлені експерту можливо без застосування спеціальних знань не заслуговують на увагу, оскільки це буде суперечити ст. 103 ЦПК України.
Обставини, які відповідач ОСОБА_2 прагне з`ясувати в результаті проведення судової транспортно-товарознавчої експертизи, стосується предмета доказування та має істотне значення для правильного вирішення спору. Перевірка вказаної обставини потребує спеціальних знань. 
Оскільки для з`ясування обставин вартості транспортного засобу необхідні спеціальні знання, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про необхідність призначення експертизи.
Твердження апелянта на те, що в матеріалах справи наявна вся інформація необхідна для вирішення спору, не заслуговують на увагу, оскільки відповідно до наданих сторонами справи доказам, відповідач заперечує щодо визначеного позивачем вартості транспортного засобу. 
Відтак, для перевірки вартості майна, та враховуючи що сторони не досягли згоди з вказаного питання, необхідні спеціальні знання.
Відповідно до статті 12 ЦПК України суд, зберігаючи об`єктивність і неупередженість, роз`яснює у випадку необхідності учасникам судового процесу їхні процесуальні права та обов`язки, наслідки вчинення або не вчинення процесуальної дії, сприяє учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом.
Крім того, колегія суддів звертає увагу, що сторони в цивільному процесі мають законне право подати клопотання про призначення експертизи. Це право ґрунтується на засадах змагальності, дозволяючи учасникам обґрунтовувати свою позицію спеціальними знаннями. Клопотання подається у письмовій або усній формі, а остаточне питання для експертизи визначає суд.
З огляду на що, доводи апеляційної скарги про ненадання до суду експертизи на замовлення сторони справи, не є перешкодою для призначення судової експертизи у ході розгляду справи.
Отже, суд зобов`язаний забезпечити (організувати) дійсно змагальний процес, тобто створити особам, які беруть участь у справі, всі умови для реалізації ними своїх процесуальних прав і виконання покладених на них процесуальних обов`язків.
Твердження в апеляційній скарзі щодо того, що призначення експертизи призведе до затягування розгляду даної справи не може бути аргументом на користь викладеного, оскільки без з`ясування істотних обставин справи, вирішення спору повно та об`єктивно неможливо.
Доводи апеляційних скарг про те, що ухвала суду першої інстанції не відповідає вимогам визначеним у ст. 260 ЦПК України, оскільки у вказаній ухвалі взагалі відсутня мотивувальна частина, що суперечить вимогам встановленим Законом та, в свою чергу, є окремою підставою для її скасування судом апеляційної інстанції є також безпідставними, оскільки як вбачається зі змісту оскаржуваної ухвали, суд зазначив обставини, на які посилався відповідач у заяві про призначення експертизи та навів норми процесуального права, якими врегульовано порядок вирішення питання про призначення експертизи, на підставі чого і дійшов висновку про необхідність призначення судової автотоварознавчої експертизи, оскільки з`ясування таких обставин має значення для правильного вирішення спору та потребує спеціальних знань.
Посилання апелянта на те, що судом не було обґрунтовано підстави для зупинення провадження у справі не заслуговують на увагу та не можуть бути підставою для скасування ухвали суду.
Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 252 ЦПК України, суд може за заявою учасника справи, а також з власної ініціативи зупинити провадження у справі у випадках призначення судом експертизи.
Так, призначення судової експертизи об`єктивно унеможливлює подальший розгляд справи до отримання висновку експерта, оскільки матеріали справи направляються до експертної установи, а результати експертизи мають істотне значення для вирішення спору по суті. Саме тому процесуальний закон передбачає право суду зупинити провадження у справі на час проведення експертизи.
Окрім того, колегія суддів вважає зауважити, що призначення експертизи в сукупності з іншими обставинами, дозволяє суду повно з`ясувати обставини по справі, сприятиме встановленню істини. Суд, не даючи оцінку правовим відносинам між сторонами у справі, не вправі позбавляти дозволених законом та обраних заявником та іншим особам, які беруть участь у справі, засобів доказування оскільки за такої ситуації це порушить їх права у цивільному процесі та свідчитиме про порушення принципу диспозитивності та об`єктивного судового процесу.
Посилання апелянта ОСОБА_1 про те, що судом не було враховано, що об`єкт дослідження не доступний на даний момент для дослідження, оскільки перебуває у власності третіх осіб, які не залучені до участі у справі, не заслуговують на увагу. 
Так відповідно до наявних в матеріалах справи відомостей, новим власником транспортного засобу DAF 95 XF 430. 2001 року, колір білий, номер кузова НОМЕР_1 , державний реєстраційний номер НОМЕР_4 (теперішній номер: НОМЕР_3 ) є ОСОБА_6 , та відповідно до її заяви остання повідомила, що вона як власник вказаного транспортного засобу може надати доступ до транспортного засобу для проведення експертного дослідження у випадку необхідності. 
Таким чином, виходячи із зазначеного, апеляційний суд приходить до висновку, що суд першої інстанції прийшов до правильного висновку про призначення судової експертизи, а тому оскаржувана ухвала постановлена з дотриманням норм процесуального та матеріального права і підстави для її скасування відсутні.
Враховуючи викладене, суд першої інстанції дійшов законного та обґрунтованого висновку про необхідність призначення у даній справі судової автотоварознавчої експертизи, та зупинення провадження у справі на час проведення експертизи.
У суду апеляційної інстанції відсутні підстави для скасування ухвали суду першої інстанції про призначення у справі відповідної експертизи.
Щодо апеляційної скарги ОСОБА_1 в оскарженні ухвали Балтського районного суду Одеської області від 13.02.2026 в частині долучення доказів у справі, колегія суддів виходить з наступного.
Відповідно до ч. 2 ст. 352 ЦПК України учасники справи, особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку ухвали суду першої інстанції окремо від рішення суду лише у випадках, передбачених статтею 353 цього Кодексу. Оскарження ухвал суду, які не передбачені статтею 353 цього Кодексу, окремо від рішення суду не допускається.
Ухвала про долучення доказів до матеріалів справи відсутня у переліку ухвал, визначеному частиною 1 статті 353 ЦПК України, які можуть бути оскаржені окремо від рішення, відсутня.
Визначення у процесуальному законі переліку ухвал суду першої інстанції, що можуть бути оскаржені окремо від рішення суду по суті спору, та відтермінування реалізації права на апеляційне оскарження з питань, які не перешкоджають подальшому провадженню у справі, до подання апеляційної скарги на рішення суду по суті спору є розумним обмеженням, що має на меті забезпечити розгляд справи впродовж розумного строку та запобігти зловживанням процесуальними правами, які можуть призводити до невиправданих зволікань під час такого розгляду. Тому означена мета є легітимною. Обмеження права на апеляційне оскарження окремо від рішення суду щодо суті спору ухвал, не згаданих у частині першій статті 353 ЦПК України, є передбачуваним, оскільки чітко регламентоване процесуальним законом. Звертаючись з апеляційною скаргою на ухвалу суду, яка за законом не може бути окремо оскаржена в апеляційному порядку, учасник справи може спрогнозувати юридичні наслідки такого оскарження, визначені у частині пункті 4 частини п`ятої статті 357 ЦПК України (правовий висновок Великої Палати Верховного Суду, викладений у постанові від 29.05.2019 у справі № 219/10010/17).
Відповідно до п.4 ч.5 ст.357 ЦПК України апеляційна скарга не приймається до розгляду і повертається судом апеляційної інстанції, якщо скаргу подано на ухвалу, що не підлягає оскарженню окремо від рішення суду. Тобто, вказані положення є безумовними підставами для повернення апеляційної скарги та винятків, за наявності яких особа може оскаржити до суду апеляційної інстанції вказану ухвалу суду першої інстанції, процесуальне законодавство не передбачає.
Відповідно до ч.2 ст.353 ЦПК України заперечення на ухвали, що не підлягають оскарженню окремо від рішення суду, включаються до апеляційної скарги на рішення суду.
З матеріалів справи вбачається, що оскаржуваною ухвалою Балтського районного суду Одеської області від 13.02.2026 було задоволено клопотання представника відповідача Гаврильчук Л.І. про долучення доказів, та поновлено процесуальний строку для подання до суду письмових доказів та долучено до матеріалів справи. 
Дана ухвала у вказаній частині не є ухвалою, оскарження якої передбачено ст. 353 ЦПК України окремо від рішення суду.
Отже, оскаржувана ухвала Балтського районного суду Одеської області від 13.02.2026 в частині задоволення клопотання про долучення доказів є такою, що не підлягає оскарженню окремо від рішення суду.
У пункті 8 постанови Пленуму Верховного Суду України №12 від 24.10.2008 «Про судову практику розгляду цивільних справ в апеляційному порядку» викладена правова позиція відповідно до якої при поданні апеляційної скарги на ухвалу, що не підлягає апеляційному оскарженню, суддя доповідач постановляє ухвалу про відмову в прийнятті апеляційної скарги. Якщо зазначені обставини будуть встановлені після прийняття апеляційної скарги до розгляду, апеляційний суд постановляє ухвалу про закриття апеляційного провадження у справі за такою скаргою.
З аналізу вищевикладеної судової практики вбачається, що хоча стаття 362 ЦПК України не містить такої підстави для закриття апеляційного провадження, як помилкове відкрите, процесуально вірними - є рішення про закриття такого провадження.
Підсумовуючи викладене, колегія суддів приходить до висновку, що за наведених обставин, закриття апеляційного провадження в частині оскарження ухвали про долучення доказів є єдиною належною процесуальною дією, оскільки апеляційне провадження у даній справі було відкрите як помилкове.

Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги, з посиланням на норми права, якими керувався суд апеляційної інстанції

Виходячи з вищезазначеного, колегія суддів вважає, що доводи апеляційних скарг ОСОБА_1 , ОСОБА_4 є необґрунтованими, а тому їх треба залишити без задоволення.
Слід також зазначити, що Європейський суд з прав людини вказав, що п. 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Проніна проти України», № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).
При цьому, колегією суддів ураховано усталену практику Європейського суду з прав людини, який неодноразово відзначав, що рішення національного суду повинно містити мотиви, які достатні для того, щоб відповісти на істотні аспекти доводів сторін (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Руїз Торія проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain, п. п. 29 - 30).
Право на обґрунтоване рішення дозволяє вищим судам просто підтверджувати мотиви, надані нижчими судами, не повторюючи їх (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Гірвісаарі проти Фінляндії», п. 32.) Пункт 1 ст. 6 Конвенції не вимагає більш детальної аргументації від апеляційного суду, якщо він лише застосовує положення для відхилення апеляції відповідно до норм закону, як такої, що не має шансів на успіх, без подальших пояснень (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Бюрг та інші проти Франції» (Burg and others v. France), (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Гору проти Греції» №2) [ВП], § 41» (Gorou v. Greece no.2).
Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 374, статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги залишає судове рішення без змін, а скаргу без задоволення, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержання норм матеріального і процесуального права.
За вищевикладених обставин колегія суддів вважає, що ухвала суду першої інстанції про призначення експертизи у справі є законною та обґрунтованою. Підстави для скасування, зміни ухвали суду першої інстанції в частині призначення експертизи в межах доводів апеляційних скарг у суду апеляційної інстанції відсутні.
Апеляційне провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 в частині оскарження ухвали Балтського районного суду Одеської області від 13.02.2026 про долучення доказів, підлягає закриттю.

Порядок та строк касаційного оскарження

Згідно з пунктом 3 частини 1 статті 389 ЦПК України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити у касаційному порядку ухвалу суду апеляційної інстанції про закриття апеляційного провадження.
Підстави касаційного оскарження передбачені частиною 2 статті 389 ЦПК України.
Частиною першою статті 390 ЦПК України передбачено, що касаційна скарга на судове рішення подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Касаційна скарга подається безпосередньо до суду касаційної інстанції (ст. 391 ЦПК України).

4. Резолютивна частина

Керуючись ст.ст. 374, 375, 37 382, 383, 384 ЦПК України, суд
постановив:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.
Апеляційну скаргу ОСОБА_4 залишити без задоволення.
Ухвалу Балтського районного суду Одеської області від 13 лютого 2026 року в частині призначення судової експертизи залишити без змін.
Провадження у справі за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Балтського районного суду Одеської області від 13 лютого 2026 року в частині долучення доказів закрити.
Постанова набирає законної сили з моменту прийняття, може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.
Повний текст рішення складено 30.06.2026.

Головуючий   Є.С. Сєвєрова 

Судді:   Л.М. Вадовська

   О.М. Таварткіладзе