УХВАЛА

29 квітня 2026 року
м. Київ
справа №640/14071/20
провадження №К/990/16079/26

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:
судді-доповідача - Смоковича М. І.,
суддів: Мацедонської В. Е., Радишевської О. Р.,
перевіривши касаційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Сахнацького Олександра Анатолійовича на рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 24 вересня 2025 року та постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 21 січня 2026 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Державної служби України з лікарських засобів та контролю за наркотиками про визнання протиправним та скасування наказу про звільнення, поновлення на посаді, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу,
у с т а н о в и в :
09 квітня 2026 року зазначену касаційну скаргу сформовано за допомогою підсистеми «Електронний суд».
За правилами частини першої статті 334 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) за відсутності підстав для залишення касаційної скарги без руху, повернення касаційної скарги чи відмови у відкритті касаційного провадження суд касаційної інстанції постановляє ухвалу про відкриття касаційного провадження у справі.
Відповідно до частини першої статті 328 КАС України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в касаційному порядку рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи, а також постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково у випадках, визначених цим Кодексом.
За змістом частин першої, другої статті 329 КАС України касаційна скарга на судове рішення подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
У разі якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Учасник справи, якому повне судове рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження, якщо касаційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому такого судового рішення.
З матеріалів касаційної скарги висновується, що оскаржуване судове рішення суду апеляційної інстанції ухвалено 21 січня 2026 року, а касаційну скаргу до суду касаційної інстанції надіслано 09 квітня 2026 року, тобто з пропуском установленого процесуальним законом строку на касаційне оскарження.
Одночасно з касаційною скаргою автор заявив клопотання про поновлення строку на касаційне оскарження. За змістом клопотання автор стверджує, що строк був пропущений з поважних причин, оскільки вперше касаційну скаргу було подано в межах строку на касаційне оскарження, однак ухвалою Верховного Суду від 02 квітня 2026 року касаційну скаргу повернуто на підставі пункту 4 частини п`ятої статті 332 КАС України. 
Разом з цим, скаржник не наводить обґрунтованих підстав пропуску процесуального строку на касаційне оскарження з моменту отримання ухвали Верховного Суду про повернення касаційної скарги та її повторного подання.
Варто зауважити, що представник позивача неодноразово звертався з касаційною скаргою на рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 24 вересня 2025 року та постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 21 січня 2026 року у цій справі.
Ухвалою Верховного Суду від 09 березня 2026 року касаційну скаргу повернуто на підставі пункту 4 частини п`ятої статті 332 КАС України, оскільки її автором у скарзі не викладено передбачених частиною четвертою статті 328 КАС України підстав для оскарження судових рішень у касаційному порядку. 
В подальшому ухвалою Верховного Суду від 02 квітня 2026 року касаційну скаргу повернуто на підставі пункту 4 частини п`ятої статті 332 КАС України, оскільки її автором вказано на відсутність висновку Верховного Суду, водночас не зазначивши щодо застосування якої саме норми права відсутній висновок.
Втретє звернувшись до суду касаційної інстанції, автор вказує на одну й ту ж саму підставу касаційного оскарження судових рішень, а саме на пункт 3 частини четвертої статті 328 КАС України, тобто відсутність висновку Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах. При цьому чітко не вказує щодо якої саме норми права відсутній висновок Верховного Суду.
Натомість як суд першої, так і суд апеляційної інстанцій, в оскаржуваних судових рішеннях застосовували правові позиції Верховного Суду.
Крім того, варто зауважити, що спірні правовідносини у цій справі склались з приводу встановлення відповідачем як роботодавцем невідповідності позивача займаній посаді протягом випробувального строку та Верховний Суд неодноразово викладав правові висновки у такій категорії справ.
У зв`язку з цим, зазначена причина пропуску строку не може бути визнана поважною, а отже автору касаційної скарги необхідно довести наявність об`єктивних перешкод у період з 09 березня 2026 року до 09 квітня 2026 року, що не дозволили подати касаційну скаргу, тобто з моменту отримання ухвали Верховного Суду від 09 березня 2026 року, якою надано оцінку підставам касаційного оскарження судових рішень коли представник позивача вперше звернувся з касаційної скаргою.
Разом з цим Верховний Суд зауважує, що імперативними приписами частини четвертої статті 328 КАС України обумовлено, що підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у частині першій цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно в таких випадках:
1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку;
2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні;
3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах;
4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами другою і третьою статті 353 цього Кодексу.
Згідно з пунктом 4 частини другої статті 330 КАС України у касаційній скарзі зазначаються підстава (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга з визначенням передбаченої (передбачених) статтею 328 цього Кодексу підстави (підстав).
У разі подання касаційної скарги на підставі пункту 1 частини четвертої статті 328 цього Кодексу в касаційній скарзі зазначається постанова Верховного Суду, в якій викладено висновок про застосування норми права у подібних правовідносинах, що не був врахований в оскаржуваному судовому рішенні.
У разі подання касаційної скарги на підставі пункту 2 частини четвертої статті 328 цього Кодексу в касаційній скарзі зазначається обґрунтування необхідності відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду.
У разі подання касаційної скарги на судове рішення, зазначене у частинах другій і третій статті 328 цього Кодексу, в касаційній скарзі зазначається обґрунтування того, в чому полягає неправильне застосування норм матеріального права чи порушення норм процесуального права, що призвело до ухвалення незаконного судового рішення (рішень).
Із системного аналізу наведених положень процесуального закону висновується, що під час касаційного оскарження судових рішень, зазначених у частині першій статті 328 КАС України, обґрунтування неправильного застосування судом (судами) норм матеріального права чи порушення ним (ними) норм процесуального права має обов`язково наводитись у взаємозв`язку із посиланням на відповідний пункт (пункти) частини четвертої статті 328 КАС України як на підставу (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга.
Так, автор касаційної скарги вказує на відсутність висновку Верховного Суду. При цьому чітко не вказано яку саме норму права (частину) судами першої та (або) апеляційної інстанцій було застосовано неправильно, а також не обґрунтовано належним чином, у чому полягає помилка суду при застосуванні відповідної норми права та як, на думку автора касаційної скарги, відповідна норма повинна застосовуватися.
Так, за приписами частини четвертої статті 328 КАС України оскарження судових рішень з підстав, передбачених пунктом 3 цієї норми КАС України вимагає не лише констатації факту відсутності висновку Верховного Суду щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, а й визначення норми (норм) права, що потребує висновку, підстав необхідності такого висновку у подібних правовідносинах (усунення колізій норм права, визначення пріоритету однієї норми над іншою, тлумачення норми, т.і.), а також зазначення, у чому, на думку заявника, полягає неправильне застосування норми права, щодо якої необхідний висновок Верховного Суду та який вплив такий висновок буде мати для вирішення спору по суті.
За таких обставин, відповідно до правил статей 169, 332 КАС України касаційна скарга належить залишенню без руху з установленням скаржнику строку для усунення її недоліків шляхом зазначення підстав пропуску процесуального строку на касаційне оскарження за період з 09 березня 2026 року до 09 квітня 2026 року з наданням відповідних доказів, а також касаційну скаргу у відповідності до приписів частини четвертої статті 328 КАС України.
Згідно з частиною третьою статті 332 КАС України касаційна скарга залишається без руху також у випадку, якщо вона подана після закінчення строків, установлених статтею 329 цього Кодексу, і особа, яка її подала, не порушує питання про поновлення цього строку або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані неповажними. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали про залишення касаційної скарги без руху особа має право звернутися до суду касаційної інстанції із заявою про поновлення строків або вказати інші підстави для поновлення строку.
За таких обставин, відповідно до правил статті 332 КАС України касаційна скарга підлягає залишенню без руху з установленням представнику позивача строку для усунення її недоліків, зазначених у цій ухвалі.
На підставі викладеного, керуючись статтями 169, 330, 332 КАС України, 
у х в а л и в :
1. Визнати неповажними причини пропуску представника ОСОБА_1 - адвоката Сахнацького Олександра Анатолійовича строку на касаційне оскарження рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 24 вересня 2025 року та постанови Шостого апеляційного адміністративного суду від 21 січня 2026 року у справі № 640/14071/20.
2. Касаційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Сахнацького Олександра Анатолійовича на рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 24 вересня 2025 року та постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 21 січня 2026 року у справі № 640/14071/20 залишити без руху.
3. Надати скаржнику строк у десять днів із дня вручення копії цієї ухвали для усунення недоліків касаційної скарги, зазначених у мотивувальній частині ухвали.
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддями та не оскаржується.

Суддя-доповідач М. І. Смокович 

Судді В. Е. Мацедонська

О. Р. Радишевська